ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
17 червня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/9768/25 	
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відомості про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
03 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
23 квітня 2026 року ухвалою суду відведено суддю Калинич Я.М. від розгляду адміністративної справи №260/9768/25. Адміністративну справу № 260/9768/25 передано до відділу документообігу та забезпечення судового процесу Закарпатського окружного адміністративного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями суду.
23 квітня 2026 року зазначена справа за результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду судді Скраль Т.В..
27 квітня 2026 року ухвалою суду прийнято до свого провадження адміністративну справу. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
29 травня 2026 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Запропоновано ІНФОРМАЦІЯ_5 подати в строк до 15 червня 2026 року письмові пояснення щодо позову та відзиву. Судовий розгляд справи по суті відкладено на 17 червня 2026 року.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку. Позивача, Мукачівською військово-лікарською комісією (довідка № 53/312) виключено з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пп. 3 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Тієї ж дати позивача знято з військового обліку. Проте відповідачем не надано доказів внесення зазначених відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
18 грудня 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування зазначає, що системний аналіз наведених норм чинного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що військовозобов`язаний має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі невідповідності відомостей, зазначених у військовому квитку, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін у паперовій формі повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку. Вказані дії вчиняються особисто військовозобов`язаним, та законодавством не передбачено виправлення відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, на підставі звернення представників військовозобов`язаних. З наявних матеріалів видно, що згідно відповідей територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , тоді як у його військовому квитку військовозобов`язаного НОМЕР_2 наявна відмітка від 21.06.2022 року про зняття з військового обліку військовозобов`язаних. Отже, відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно позивача, не відповідають наявним у нього військово-обліковим та іншим документам, а тому підлягають уточненню та виправленню. Водночас, за вказаних обставин, вважають, з метою усунення зазначених суперечностей та внесення достовірних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивачу (а не його представнику) необхідно особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_5 з наявними військово-обліковими документами, про що було роз`яснено його представнику у листі ІНФОРМАЦІЯ_1 листопада 2025 року № 24970. Вважають, що звернення до суду із цим позовом в частині вимог щодо внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є передчасним, оскільки позивач не дотримав встановленого порядку внесення відповідних змін у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме попередньо особисто не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
18 грудня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач з одного боку погоджується, що дані в Реєстрі не відповідають первинному документу, а з іншого стверджує про відсутність підстав для позову. Така позиція є суперечливою оскільки, якщо орган бачить помилку у системі, за яку він відповідає, він зобов`язаний її виправити в силу закону, а не очікувати судового рішення або звернення громадянина. Таким чином, факт невідповідності даних Реєстру дійсному правовому статусу позивача є безспірним. Будь-які намагання відповідача перекласти провину за цю невідповідність на Позивача (шляхом вимог про «особисту явку») є спробою ухилитися від виконання функціональних обов`язків органу ведення Реєстру. Твердження відповідача, викладене у відзиві, про те, що позивач «ніяким чином не доводить» факт проходження ВЛК та подальшого виключення з військового обліку, є юридично неспроможним та прямо спростовується матеріалами справи. Позивачем надано копію військового квитка, що містить відмітку про виключення з військового обліку на підставі постанови ВЛК від 20.06.2022. Даний запис скріплений гербовою печаткою та підписом посадової особи ТЦК та СП. Відповідно до положень КАС України, такий документ є належним та допустимим письмовим доказом. Відповідач, будучи органом, що здійснює військовий облік не надавав доказів його скасування чи визнання недійсним. Отже, інформація, зафіксована у військовому квитку, є достовірною в силу закону.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 13 червня 2022 року ОСОБА_1 взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с. 21).
20 червня 2022 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 та на підставі статті 13А графи ІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відповідно до довідки військово – лікарської комісії № 53/312, (а.с. 24, зворот).
Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 внесено відомості про виключення з обліку у зв`язку з непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 13а, (а.с. 22, зворот).
21 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 знято з військового обліку ОСОБА_1 , (а.с. 21).
05 листопада 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 листом № 13112 повідомив адвокату Мамченко Дмитру Олеговичу, що за наявними обліковими даними Реєстру «Оберіг» рекрут запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 з 04 березня 2009 року (за абзацом 11 пункту 2 частини 1 статті 37, які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку). Ha військовий облік військовозобов`язаних був поставлений/внесений 12 травня 2025 року автоматично системою ІКС «Оберіг» згідно змін від 01 квітня 2025 року. Автоматична постановка на облік відбулася по причині не внесення відповідного ТЦК, де він попередньо перебував на обліку, проходив ВЛК та був виключений ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ). Для вирішення даного питання громадянину ОСОБА_1 потрібно звернутися до відповідного ТЦК та СП з наданням всіх підтверджуючих документів, (а.с. 13, зворот).
13 листопада 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 листом № 24970 повідомив адвокату Мамченко Дмитру Олеговичу, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 – не перебуває. Одночасно повідомляють, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з цим, для отримання запитуваних документів необхідно звернутися безпосередньо до вказаного районного територіального центру комплектування та соціальний підтримки, (а.с. 14).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону № 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною першою статті 33 Закону № 2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (частина 3 статті 33 Закону № 2232-XII).
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний (частина 4 статті 33 Закону № 2232-XII).
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 5 статті 33 Закону № 2232-XII).
Положеннями частин першої - п`ятої статті 34 Закону № 2232-XII встановлено, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Персонально-якісний облік військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України покладається на Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України.
Ведення персонально-якісного обліку військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України покладається на відповідний підрозділ розвідувальних органів України.
Персонально-первинний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх проживання. Ведення персонально-первинного обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.
Персональний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників центральних та місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 37 Закону № 2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які, які визнані непридатними до військової служби.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1457 (далі - Порядок № 1487).
Пунктом 22 Порядку №1487 регламентовано, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Під час воєнного стану направлення призовників на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду здійснюється лише у разі їх прийняття на військову службу у добровільному порядку.
Водночас правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.07.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону № 1951-VIII).
Основними засадами ведення Реєстру є повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (пункт 2 частини 1 статті 3 Закону № 1951-VIII).
В силу вимог частин вісім-дев`ять статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, центри рекрутингу Збройних Сил України, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Аналіз викладеного дає суду підстави сформувати висновки про те, що основним завданням Реєстру є безпосередня ідентифікація військовозобов`язаних, у тому числі для забезпечення ведення військового обліку. При цьому, відомості, які містяться в Реєстрі мають бути повні та актуалізовані. Такі дії забезпечують районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Судом встановлено, що 13 червня 2022 року ОСОБА_1 взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с. 21).
20 червня 2022 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 та на підставі статті 13А графи ІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, відповідно до довідки військово – лікарської комісії № 53/312, (а.с. 24, зворот).
Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 до військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 внесено відомості про виключення з обліку у зв`язку з непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 13а, (а.с. 22, зворот).
21 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 знято з військового обліку ОСОБА_1 , (а.с. 21).
Отже, позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відтак, на переконання суду, відповідач зобов`язаний був внести відомості в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів про позивача, а саме те, що останній виключений з військового обліку у зв`язку з тим, що він визнаний непридатним до військової служби військово-лікарською комісією та знятий з військового обліку з відміткою «виключений з військового обліку», що зроблено не було.
Суд вважає, що зазначеною бездіяльністю порушені права позивача, адже внесення даних до Реєстру про його непридатність до військової служби породжує для нього певні юридичні наслідки, на які позивач має обґрунтоване право розраховувати, але які не настали.
Таким чином, відповідач всупереч приписам закону своєю протиправною бездіяльністю в повній мірі не завершив процедуру виключення позивача з військового обліку, а саме не вніс належних відомостей до Реєстру про виключення позивача з військового обліку.
Суд наголошує, що обов`язок дотримання процедури виключення особи з військового обліку, як вже зазначалось вище, покладено на посадових осіб районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відтак, недотримання відповідним ТЦК певних вимог щодо реалізації процедури виключення позивача з військового обліку, може створювати негативні наслідки для позивача у майбутньому.
Тому суд констатує, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо позивача, яка полягає у невнесенні відомостей про виключення позивача з військового обліку до Реєстру.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії, суд враховує наступне.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід 8 розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову у частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своєї бездіяльності у внесенні даних до Реєстру стосовно виключення позивача з військового обліку.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку щодо необхідності зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відомості про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд також зазначає, що решта доводів позовної заяви не мають визначального впливу на правильне вирішення судом позовних вимог у спірних правовідносинах. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28 листопада 2025 року № 108, (а.с. 9).
Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -
У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити. 
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести відомості про виключення з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у вигляду сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 червня 2026 року.

Суддя	Т.В.Скраль