ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/220/26 Справа № 704/1055/21 Категорія: п. 6 ч. 2 ст. 115, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України	Головуючий у І інстанції ОСОБА_1    Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
секретаря 
судового засідання ОСОБА_5 
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 
представників потерпілих ОСОБА_14 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 12018250240000399 від 26.09.2018 за апеляційними скаргами прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 – адвоката ОСОБА_16 з доповненнями, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року, яким

ОСОБА_7 

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безбородьки Драбівського району Черкаської області, громадянина України, українця, одруженого, ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України (за фактом вбивства ОСОБА_17 ) та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю його вчинення обвинуваченим.
Засуджено ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України (за фактом вбивства ОСОБА_18 ) на 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, а на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 20.06.2021 до дня набрання даним вироком законної сили.
Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь:
- потерпілої ОСОБА_13 моральну шкоду у сумі 1 500 000 грн та 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу;
- потерпілого ОСОБА_12 моральну шкоду у сумі 1 500 000 грн та 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу;
- держави витрати пов`язані з проведенням судової біологічної експертизи (висновок експерта від 16.11.2021 № СЕ-19-21/29981-БД) у сумі 10157,61 грн.
Залишено без розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_7 .
За рахунок держави компенсовано витрати на проведення решти експертиз.
На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України скасовано арешт на автомобіль ВАЗ моделі 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_17 , накладений 25.06.2021 ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області.
В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду крім іншого  ОСОБА_7 визнано невинуватим в умисному вбивстві з корисливих мотивів потерпілого ОСОБА_17 , вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 та п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за інкримінованих органом досудового розслідування обставин про те, що він 16.06.2021 близько 16 год 00 хв, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись за місцем свого проживання, в приміщенні автомийки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на умисне, протиправне позбавлення життя свого знайомого ОСОБА_17 , який виник в результаті затяжного конфлікту між ними, через наявний грошовий борг ОСОБА_7 перед потерпілим ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 , про наявність яких було відомо ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, в момент знаходження потерпілого в приміщенні вищевказаної мийки, умисно, протиправно, цілеспрямовано, бажаючи настання смерті потерпілого, наніс не менше шістнадцяти ударів молотком в область життєво важливого органу - голови ОСОБА_17 та по інших частинах тіла, від яких останній помер на місці вчинення злочину. 
Після чого заволодів грошовими коштами потерпілого, а саме: 150 000 гривень, 30 000 доларів США, що, згідно курсу долара США до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 1 одиницю 26, 92 гривень – на загальну суму 807 600 гривень; 20 000 євро, що, згідно курсу Євро до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 1 одиницю 32,61 гривень – на загальну суму 652200 гривень; 20000 злотих, що, згідно курсу злотих до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 1 одиницю 7, 20 гривень – на загальну суму 144000 гривень; 30 000 російських рублів, що, згідно курсу російського рубля до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 10 одиниць становить 3,73 гривень – на загальну суму - 11190 гривень, а всього на загальну суму 1 614990 гривень. 
Після заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 ОСОБА_7 , розуміючи наслідки своїх протиправних дій у вигляді покарання, яке йому загрожує, маючи на меті приховати злочин і уникнути відповідальності, з приміщення автомийки, яка розташована на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , погрузив тіло потерпілого в багажник його власного автомобіля ВАЗ 2017 та відвіз на узбіччя дороги між вулицею Шевченка та провулком Чорновола у м. Тальне Звенигородського району Черкаської області, де і залишив. 
У результаті таких протиправних дій ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 05-9-02/185, причиною смерті ОСОБА_17 є відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, розрив твердої мозкової оболонки, перелом кісток черепа. При судово-медичній експертизі ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововилив під м`які мозкові оболонки, розриву твердої мозкової оболонки, перелом кісток черепа, крововиливів в м`які покрови склепіння черепа з внутрішнього боку та крововиливи в скроневі м`язи, дванадцять забійних ран на голові, садна та синець на лобі; синець та садно на лівому плечовому суглобі; забійні рани на першому пальці правої ступні. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів (предмета) чи при ударі об такі предмети (предмет). Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововилив під м`які мозкові оболонки, розриву твердої мозкової оболонки, перелом кісток черепа, крововиливів в м`які покрови склепіння черепа з внутрішнього боку та крововиливи в скроневі м`язи, дванадцять забійних ран на голові, садна та синець на лобі, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки життя. Синець та садно на лівому плечовому суглобі, забійні рани на першому пальці правої ступні носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 та п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України суд зазначив, що надані стороною обвинувачення докази на підтвердження його винуватості у вбивства ОСОБА_17 підтверджують виключно подію злочину, однак не підтверджують вину обвинуваченого у його вчиненні.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2023 щодо ОСОБА_7 через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, п.6, п.13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання за п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.
Зазначає, що в порушення вимог ст. 94, 370, 374 КПК України суд не надав оцінку доказам, на яких ґрунтується обвинувачення за п. 6 та п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а рішення про недоведеність, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим ОСОБА_7 побудував на суперечливих, належно не перевірених показаннях останнього, не проаналізувавши з точки зору належності, допустимості та достатності всі докази, які наявні у матеріалах кримінального провадження.
Зокрема вказує, що під час судового розгляду досліджено протокол обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 з відеозаписом такої слідчої дії, якими зафіксовано як ОСОБА_7 в добровільній формі розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: яким молотком і куди саме (локалізація) наносив тілесні ушкодження ОСОБА_17 та як у подальшому знищував сліди вчинення кримінального правопорушення.
Під час проведення обшуку був вилучений залізний молоток, яким, з показань самого обвинуваченого, він наносив тілесні ушкодження. Зазначений молоток був предметом дослідження молекулярно-генетичної експертизи № СЕ – 19-21/26771 – БД від 16.09.2021, відповідно до якої на робочій його частині виявлено кров людини, однак її генетичних ознак не встановлено у зв`язку із недостатньою кількістю ДНК в об`єктах. Наявність на робочій поверхні молотка крові людини, підтверджує пояснення ОСОБА_7 , надані під час обшуку, та той факт, що він наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_17 зазначеним молотком, а після вчинення злочину, за допомогою хімічних засобів, знищив його сліди.
Судом не прийнято до уваги показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що в день вчинення кримінального правопорушення її чоловік ОСОБА_17 поїхав до ОСОБА_7 16.06.2021 вона разом із сином ОСОБА_10 близько 21 год. приїхали до обвинуваченого, який спочатку заперечував факт зустрічі із ОСОБА_17 , а потім зазначив, що останній дійсно приїжджав до нього.
Також судом не враховано, що свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , переглядаючи відеозаписи з камер відеоспостереження, вказали, що за кермом автомобіля потерпілого перебував саме ОСОБА_7 .
На думку прокурора, дані протоколу обшуку домоволодіння обвинуваченого, висновку експертизи про те, що на робочій поверхні молотка є кров людини, показань потерпілих про те, що ОСОБА_17 поїхав до обвинуваченого, після чого на зв`язок вже не виходив, свідків, які бачили за кермом автомобіля потерпілого ОСОБА_7 , підтверджують провину останнього у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_17 .
Щодо призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому, зазначає, що, з огляду на необхідність його засудження і за п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України по епізоду умисного вбивства ОСОБА_17 , воно не відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.
Крім того, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, просить суд апеляційної інстанції допитати свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , а також дослідити письмові докази, перелік яких наведений в прохальній частині апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 просять вирок Шполянського районного суду Черкаської області в частині виправдування ОСОБА_7 по епізоду вбивства ОСОБА_17 скасувати, ухвалити новий вирок, яким його засудити за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі.
Зазначають, що неякісний відеозапис, за яким не можливо експертним шляхом ідентифікувати особу за ознаками зовнішності, не є підставою для відхилення показань свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які впізнали на записі обвинуваченого за кермом автомобіля потерпілого.
Звертають увагу на те, що показання наведених свідків та дані протоколу обшуку від 19.06.2021, проведеного по місцю проживання обвинуваченого, висновків експертів № 05-1-08/259, № 05-1-08/260, № 05-1-08/322, № 05-1-08/249, протоколу огляду предметів від 24.11.2021, роздруківки з`єднань по абонентському номеру обвинуваченого та ОСОБА_17 , у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_17 .
Крім того, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, просять дослідити письмові докази, перелік яких наведено в прохальній частині апеляційної скарги. 

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15  та ОСОБА_11 – адвокат ОСОБА_16 порушує питання про скасування вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2023 в частині виправдування вбивства ОСОБА_17 та просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України за фактом вбивства ОСОБА_17 та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за сукупністю злочинів, враховуючи його засудження за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Також наполягає на задоволені в повному обсязі цивільних позовів потерпілих та стягненні з обвинуваченого процесуальних витрат.
Вказує, що показання свідка є самостійним джерелом доказів, які не можуть спростовуватися суб`єктивним сприйняттям суду або експертними висновками. Зокрема ОСОБА_19 і обвинувачений ОСОБА_7 знайомі багато років як сусіди і об`єктивно свідок міг впізнати останнього краще ніж незнайомі раніше учасники судового процесу, навіть за умов неякісного зображення на відео. Результати слідчого експерименту із записом на вуличну камеру також не можуть спростувати показань свідка, який впізнав за кермом автомобіля потерпілого обвинуваченого, оскільки відтворити детально реальну обстановку проїзду автомобіля, не можливо. З огляду на наведене, пріоритет має надаватися показанням свідка, який в конкретних обставинах зміг впізнати на відеозаписі знайому йому людину.
На думку представника, з урахуванням наведеного вище, судом безпідставно оцінено критично показання свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що в меседжері «Ватсап» проглядав відеозапис з відеокамери магазину «Байкерок» і бачив, як автомобіль потерпілого заїжджає на автомийку, а через 40 хвилин було видно дах автомобіля потерпілого та, при зближенні зображення, видно, що за кермом сидів обвинувачений, який тримав руку з вікна.
Також зазначає, що судом не прийнято до уваги висновок експерта № СЕ-19-21/26771-БД від 16.09.2021, відповідно до якого на робочій частині молотка виявлено кров людини, а на руків`ї молотка - клітини з ядрами. Хоча встановити генетичну і групову приналежність клітин і крові потерпілому ОСОБА_17 не представляється за можливе, суд мав оцінити даний доказ у сукупності із результатами обшуку домоволодіння ОСОБА_7 із застосуванням відеозапису, під час якого останній дав послідовні пояснення щодо вилученого в його домоволодінні молотка, яким він наніс смертельні поранення потерпілому, із зазначенням кількості ударів, розташування потерпілого і обвинуваченого у момент їх нанесення.
В доповненнях до апеляційної скарги представник потерпілих ОСОБА_16 , посилаючись на неповне дослідження та неправильну оцінку судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відеозапису з відеокамери, встановленої по АДРЕСА_2 , за місцем проживання свідка ОСОБА_19 , висновків експерта від 26.04.2023 № СЕ-19/124-23/4289-ФП, від 16.09.2021 № СЕ-19-21/26771-БД; протоколу обшуку від 19.06.2021 з відеозаписом ходу його проведення, просить повторно допитати таких свідків і дослідити наведені докази в порядку ч. 3 ст. 403 КПК України. 

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги з наведених в ній доводів, потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та їхнього представника – захисника ОСОБА_14 про задоволення апеляційних скарг в повному обсязі, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника – адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції лише по епізоду виправдання ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_17 , оскільки даний вирок по епізоду вбивства потерпілого ОСОБА_18 залишений без змін рішенням апеляційної інстанції від 03.02.2025 та касаційної інстанції від 16.09.2025.
За нормами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Ці вимоги судом першої інстанції не дотримані.
Провівши у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за клопотанням учасників судового провадження повторне дослідження доказів, колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, надана невірна оцінка доказам на яких побудований виправдувальний вирок, а обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України (за фактом вбивства ОСОБА_17 ) , при наступних обставинах.

ОСОБА_7 16.06.2021 близько 16 год 00 хв, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись за місцем свого проживання, в приміщенні автомийки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на умисне, протиправне позбавлення життя свого знайомого ОСОБА_17 , який виник в результаті затяжного конфлікту між ними, через наявний грошовий борг ОСОБА_7 перед потерпілим ОСОБА_17 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 , про наявність яких було відомо ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, в момент знаходження потерпілого в приміщенні вищевказаної мийки, умисно, протиправно, цілеспрямовано, бажаючи настання смерті потерпілого, наніс не менше шістнадцяти ударів молотком в область життєво важливого органу - голови ОСОБА_17 та по інших частинах тіла, від яких останній помер на місці вчинення злочину. 
Після чого ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 а саме: 150 000 гривень, 30 000 доларів США, що, згідно курсу долара США до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 1 одиницю 26, 92 гривень – на загальну суму 807 600 гривень; 20 000 євро, що, згідно курсу Євро до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 1 одиницю 32,61 гривень – на загальну суму 652200 гривень; 20000 злотих, що, згідно курсу злотих до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 1 одиницю 7, 20 гривень – на загальну суму 144000 гривень; 30 000 російських рублів, що, згідно курсу російського рубля до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021, становить за 10 одиниць становить 3,73 гривень – на загальну суму - 11190 гривень, а всього на загальну суму 1 614990 гривень. 
Після заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 ОСОБА_7 , розуміючи наслідки своїх протиправних дій у вигляді покарання, яке йому загрожує, маючи на меті приховати злочин і уникнути відповідальності, з приміщення автомийки, яка розташована на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , погрузив тіло потерпілого ОСОБА_17 в багажник його власного автомобіля ВАЗ 2017 та відвіз на узбіччя дороги між вулицею Шевченка та провулком Чорновола у м. Тальне Звенигородського району Черкаської області, де і залишив. 

Допитаний в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_7 винуватість в інкримінованому йому діянні не визнав і пояснив, що 16.06.2021 о 09 год він відкрив мийку та займався пранням килимів. Ближче 10 год до нього приїхав ОСОБА_17 , який хотів помити двигун, оскільки збирався їхати в м. Звенигородка полагодити газове обладнання на автомобілі. Він попередив, що на це потрібно певний час та й погода була невідповідна, тому вирішили не мити. Хвилин через 10 потерпілий поїхав у невідомому напрямку. Цього ж дня близько 20 чи 21 години до нього прийшли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які запитували, чи не бачив він ОСОБА_17 , на що він відповів, що бачив зранку. Через день у райвідділі поліції він надавав показання по факту зникнення ОСОБА_10 , а наступного дня - додаткові показання. Також йому повідомили про необхідність проведення обшуку у домоволодінні, де він проживав, на що він написав відповідну згоду. Зазначив, що за кілька місяців до смерті ОСОБА_17 він позичав у нього грошові кошти в розмірі 300 доларів США, однак станом на 16.06.2021 він боржником не був. Під час проведення обшуку він переймався за своє життя та за сім`ю, тому надав проти себе показання.

Невизнання ОСОБА_7 своєї вини, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 по епізоду умисного вбивства з корисливих мотивів потерпілого  ОСОБА_17 , вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 та п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України підтверджується допитаним в суді першої та апеляційної інстанції показами свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що він дуже добре знає ОСОБА_7 більше 20 років, вони жили по сусідству і неодноразово спілкувались. Повідомив, що на його будинку є відеокамера. 18.06.2021 прийшли працівники поліції з метою перегляду запису із його відеокамер. В присутності працівників поліції, під час посекундного перегляду такого відеозапису і при збільшенні на моніторі зображення у 3-4 рази, він помітив автомобіль «ВАЗ -2107», який належав ОСОБА_17 . За кермом автомобіля ОСОБА_17 він упізнав свого сусіда ОСОБА_7 . Вікно у транспортному засобі було відкрито на половину і він впізнав обличчя ОСОБА_7 . Зазначив, що слідчий експеримент за його участі проводився у хмарну погоду, тому він не зміг упізнати особу.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції пояснив, що він як оперуповноважений Звенигородського РВП займався зникненням ОСОБА_17 . Були відпрацьовані відеозаписи з камер відеоспостереження, якими зафіксовано рух автомобіля ОСОБА_17 в сторону вул. Майданецької. У месенджері «WhatsApp» було створено групу з метою координування роботи із пошуку ОСОБА_17 та обміну оперативною інформацією. У цьому месенджері він бачив відео з камер спостереження магазину «Байкерок», яким зафіксовано автомобіль ОСОБА_17 , що заїжджав на автомийку ОСОБА_7 . На іншому відео, знятому на вул. Майданецькій, він бачив, як через хвилин 40 від попереднього відео, виїхав автомобіль у якого було видно лише дах, однак при зближенні зображення на телефоні, було видно, що за кермом перебуває ОСОБА_7 , який тримає руку із відкритого вікна. Також було видно, що задня частина автомобіля перевантажена. Чітких рис обличчя ОСОБА_7 відеозаписом не зафіксовано, однак він знав останнього особисто, тому впізнав його. Автомобіль, яким керував ОСОБА_7 він упізнав за характерним кольором, на його бампері була іржа, а заднє та бокове скло були тонованими. Також повідомив, що був присутнім при проведенні обшуку в домоволодінні ОСОБА_7 , під час якого останній у довільній формі розповів та показав про те де, як та чим наносив удари ОСОБА_17 і як у подальшому знищував сліди злочину. При проведенні такої слідчої дії на ОСОБА_21 психічного чи фізичного тиску не здійснювалось. 

Згідно показів потерпілого ОСОБА_12 , допитаного судом першої та апеляційної інстанції, який пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_7 знає давно. Потерпілий знає де проживає ОСОБА_22 , від ОСОБА_22 до ОСОБА_23 200 метрів. Потерпілий ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_17 здійснював обмін валюти. ОСОБА_7 звертався також до нього за обміном валюти, однак останній відмовив йому, а через декілька днів йому стало відомо, що ОСОБА_17 зник. Йому відомо, що ОСОБА_17 користувався мийкою у ОСОБА_7 (мив там свій транспортний засіб), а ОСОБА_7 здійснював у нього обмін валюти. Потім знайшли в багажнику труп ОСОБА_17 .. Тілесні ушкодження схожі, як у його батька ОСОБА_18 . 

Показами потерпілої ОСОБА_13 , яка в суді першої та апеляційної інстанції пояснила, що в липні 2021 року вона знайомилась в поліції з матеріалами справи та бачила кольоровий листок із зображенням синього автомобіля за кермом якого був ОСОБА_7 . Вона його бачила через напіввідкрите вікно транспортного засобу. Потерпілій відомо, що ОСОБА_17 займався обміном волют. 

Показами потерпілого ОСОБА_10 , допитаного судом першої та апеляційної інстанції про те, що 16.06.2021 його батько ОСОБА_17 був дома і повідомив його про те, що йому не подобається поведінка клієнта ОСОБА_7 . Потім його батько поїхав до клієнта ОСОБА_7 . Через декілька годин потерпілий ОСОБА_10 зателефонував до свого батька, однак його телефон був поза зоною досяжності і дома його також не було. Від матері ОСОБА_9 дізнався, що батько поїхав по справах і вона теж до нього не може додзвонитися. Разом із матір`ю він шукав ОСОБА_17 та їздив до ОСОБА_7 запитати щодо нього. Спочатку ОСОБА_7 повідомив, що він не бачив ОСОБА_17 , а потім сказав, що батько все ж таки заїжджав до нього зранку помити двигун. Наступного ранку вони в поліцію подали заяву про зникнення ОСОБА_17 , а через певний час йому зателефонували з невідомого номеру та повідомили про місце знаходження автомобіля батька, який стоїть недалеко будинку ОСОБА_23 . Прибувши на вказане місце він виявив транспортний засіб батька та звернув увагу, що він не помитий, на задньому бампері та номерних знаках були згустки крові, а багажник завантажений. Додав, що його батько ОСОБА_17 працював валютником, за три дні до цих подій ОСОБА_23 телефонував та замовляв гроші. В той день у батька було 150 тисяч грн.., 30 тисяч доларів та 20 тисяч євро. Вказав, що ОСОБА_23 був у списку боржників батька.

Показами потерпілої ОСОБА_9 , допитаної судом першої та апеляційної інстанцій, яка пояснила про те, що 16.06.2021 її чоловік ОСОБА_17 зранку поїхав у м. Звенигородка поставити газове обладнання на автомобіль і близько 12 години повернувся додому. Близько 13 год. 30 хв. він знову поїхав на автомобілі марки «ВАЗ» індивідуального кольору, який знали всі, взяв грошові кошти повідомивши, що поїхав на зустріч з ОСОБА_7 . О 15 год. 30 хв. вона намагалась додзвонитися ОСОБА_17 , однак її спроби виявилися марними, до нього не міг також додзвонитися і син. Їй відомо, що в день зникнення ОСОБА_17 у нього була запланована зустріч із ОСОБА_7 щодо обміну грошових коштів і перед тим, як поїхати з дому, він мав з ним розмову. Про заплановану зустріч із Петром Харченком «мойщиком» ОСОБА_17 їй казав протягом трьох днів, вона ніяк не могла відбутися, оскільки останній назначав таку зустріч, а потім її відміняв. Перед тим, як поїхати на зустріч із ОСОБА_7 , чоловік взяв із сейфу грошові кошти: 150 тисяч гривень, 30 тисяч доларів США, 20 тисяч євро, 30 тисяч рублів, 20 тисяч злотих, які поклав у велику сумку. Здійснюючи пошуки вона з сином спілкувалась із ОСОБА_7 , однак він заперечив зустріч із ОСОБА_17 . У подальшому ОСОБА_21 повідомив ОСОБА_10 про те, що в день зникнення бачив ОСОБА_17 .. Наступного ранку вона заявила про зникнення ОСОБА_17 . В цей же день її допитували по факту зникнення чоловіка, а у подальшому вона із сином їздила на місце, де було виявлено тіло ОСОБА_17 . Додала, що основним видом діяльності чоловіка було обмін валют. Від нього їй відомо про обмінні операції з іноземною валютою, які чоловік здійснював із ОСОБА_7 , крім того її син неодноразово за дорученням батька возив останньому грошові кошти для обміну. Також чоловік неодноразово користувався послугами автомийки ОСОБА_7 , яка знаходиться по АДРЕСА_1 . 

Згідно показів потерпілої ОСОБА_11 , допитаної судом першої та апеляційної інстанції, яка є рідною сестрою потерпілого ОСОБА_17 пояснила, що в день зникнення її брат ОСОБА_17 зателефонував і повідомив, що приїде до матері близько 16 год, однак так і не приїхав. По телефону був схвильований, сказав, що у нього зустріч з клієнтом. Після 16 години зв`язок з ним був відсутній. Увечері цього ж дня від ОСОБА_10 (племінник) вона дізналася про зникнення брата. Їй відомо, що ОСОБА_17 займався обміном іноземної валюти і, в тому числі користувався транспортним засобом марки «ВАЗ» сьомої моделі. Тіло брата з ознаками насильницької смерті було знайдене в багажнику його ж автомобіля неподалік перехрестя вулиць Шевченка та Чорновола.

Крім того, винуватість ОСОБА_23 по епізоду умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_17 підтверджується письмовими доказами, дослідженими в суді першої інстанції та повторно під час апеляційного розгляду, зокрема:
- даними протоколу обшуку від 19.06.2021 з додатком у виді відеозапису, відповідно до яких, на підставі добровільної згоди, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку ОСОБА_7 добровільно видав молоток з металевою ручкою, який знаходився в приміщенні гаража, яким він наносив удари по голові ОСОБА_17 . Також ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції речі в яких він перебував в момент нанесення ударів ОСОБА_17 , а саме: штани спортивні темно-синього кольору, футболку темно-синього кольору, капці чорно-червоного кольору. Також було виявлено та вилучено у приміщенні гаража: камінець із стічної ями з плямами бурого кольору; змиви речовини бурого кольору з підлоги; ганчірки червоного та світлого кольору зі стелажа; пластикову каністру з рідиною та написом «ACTIV FOAM»; металевий молоток з дерев`яною ручкою; куртку синього кольору з салатовими вставками. У ванній кімнаті будинку також вилучено змиви з сифону умивальника (Том 5, а.п. 181-190);

- даними висновку експерта №05-1-08/259 від 01.10.2021 про те, що в слідах на покривалах, вилучених 18.06.2021 під час обшуку, знайдена кров людини та виявлені антигени А, Н та ізогемаглютинін анти –В. Можна передбачити, що кров людини виявлена на двох покривалах може походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти – В з супутнім антигеном Н, або за рахунок змішування груп крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти –В та 0(І) з ізогемаглютинінами акти –А та анти –В. Походження крові від ОСОБА_17 , як і домішка крові ОСОБА_7 , не виключається (Том 6, а.п. 21-23);

- даними висновку експерта №05-1-08/260 від 30.09.2021 про те, що в слідах на поліетиленовій плівці, вилучених 18.06.2021 під час обшуку, знайдена кров людини та виявлені антигени А, Н та ізогемаглютинін анти –В. Можна передбачити, що кров людини виявлена на поліетиленовій плівці може походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном акти –В з супутнім антигеном Н, або за рахунок змішування груп крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти –В з супутнім антигеном Н, або за рахунок змішування груп крові А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти –В та 0(І) з ізогемаглютинінами анти – А та анти –В. Походження крові від ОСОБА_17 , як і домішка крові ОСОБА_7 , не виключається (Том 6, а.п. 29-31);

- даними висновку експерта №05-1-08/322 від 29.10.2021 про те, що за результати серологічного дослідження та групової належності крові ОСОБА_17 і ОСОБА_7 можна передбачити, що антигени А і Н, виявлені в слідах крові людини на марлевому тампоні зі змивом з телефону, вилученого 18.06.2021 під час обшуку, можуть походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти- В з супутнім антигеном Н чи за рахунок змішування крові осіб груп вказаних антигенів за ізосерологічною системою АВО. Походження крові від ОСОБА_17 не виключається. У разі походження крові від двох і більше осіб домішка крові ОСОБА_7 не виключається (Том 6, а.п. 91-93);

- даними висновку експерта №05-1-08/249 від 09.09.2021 про те, що у слідах на марлевих тампонах зі змивами з лівої та правої руки ОСОБА_17 знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н за ізосерологічною системою АВО. Можна передбачити, що антигени А і Н, виявлені в слідах крові на марлевих тампонах зі змивів з лівої та правої руки ОСОБА_17 можуть походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти- В з супутнім антигеном Н чи за рахунок змішування крові осіб груп вказаних антигенів за ізосерологічною системою АВО. Походження крові від ОСОБА_17 не виключається. У разі походження крові від двох і більше осіб домішка крові ОСОБА_7 не виключається (Том 7, а.п. 75-77); 

- даними висновку експерта №СЕ-19-21/26771-БД від 16.09.2021 про те, що на поверхні молотка, вилученого 19.06.2021 під час обшуку, на робочій його частині виявлено кров людини; на руків`ї виявлено поодинокі клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених на поверхні руків`я молотка та не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК, генетичні ознаки слідів крові на поверхні робочої частини молотка. Генетичні ознаки клітин, виявлені на поверхні руків`я молотка, є змішаними і придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК – профілем, який збігається з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 та не збігається з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_17 . Походження клітин від ОСОБА_17 виключається (Том 6, а.п. 7-15).

- даними протоколу огляду предметів від 24.11.2021 - електронного носія –CD-R, наданого ТОВ «Лайфселл» під час тимчасового доступу до речей і документів 23.11.2021. Під час огляду роздруківки з`єднань по абонентському номеру НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 , встановлено, що мало місце його спілкування 15.06.2021 із ОСОБА_17 ( НОМЕР_4 ), зокрема о 09:28, 16:23, 16:24, 16:25 (Том 8, а.п. 62-69);

- даними протоколу обшуку від 18.06.2021 з додатком у виді відеозапису, якими зафіксовано обшук автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з НОМЕР_1 синього кольору, який знаходиться на узбіччі біля будинку № 32 по вул. Шевченка в м. Тальне Звенигородського району Черкаської області, біля краю будинковолодіння в напрямку вул. Менделєєва. При зовнішньому та внутрішньому огляді автомобіля виявлено та вилучено: змиви, в тому числі речовини бурого кольору; мікронакладення; сліди структури матеріалу, тканини та папілярних візерунків; з багажника - труп ОСОБА_17 з ознаками насильницької смерті; грошові кошти з кишень трупа на загальну суму 1200 доларів США та 1689 гривень, 24 аркуші паперу, 10 візитних карток і 6 чеків; з багажника - плівку темного кольору та покривала з нашаруванням речовини бурого кольору, мобільний телефон «Samsung», а саме його частини із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», чоловіче взуття, автомобільні інструменти; із салону – блайзер, дерев`яну палицю, 2 фрагменти низу взуття. З трупа відібрано біологічні зразки у виді волосся та змивів з долонь рук;
- даними протоколу огляду місця події (трупа) від 18.06.2021, яким зафіксовано огляд трупа ОСОБА_17 з тілесними ушкодженнями, вилучення наявних на ньому предметів одягу;
- даними висновку експерта №05-9-02/185 від 18.06.2021 про те, що причиною смерті ОСОБА_17 є відкрита черепно – мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, розрив твердої мозкової оболонки, перелом кісток черепа. При експертизі трупа виявлені такі ушкодження: відкрита черепно - мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, розриву твердої мозкової оболонки, перелом кісток черепа, крововиливів в м`які покрови склепіння черепа з внутрішнього боку та крововиливи в скроневі м`язи, дванадцять забійних ран на голові, садна та синець на лобі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; синець та садно на лівому плечовому суглобі, забійні рани на першому пальці правої ступні, які носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Такі тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів (предмета), чи при ударі об такі предмети (предмет). Не виключається можливість виникнення частини виявлених тілесних ушкоджень внаслідок ударів твердим тупим предметом з плоскою поверхнею в область голови за умов, що даний предмет мав певну конструктивну особливість у вигляді наявності тригранного кута та ребер, однак їх виникнення внаслідок нанесення ударів кулаками і ногами, виключається. Характер ушкоджень вказує на те, що потерпілий помер відразу після отримання ушкоджень. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_17 утворилися від шістнадцятикратної дії. При судово-токсикологічній експертизі м`язу трупа ОСОБА_17 етилового спирту не виявлено;
- даними висновку експерта №05-1-09/371 від 17.08.2021 про те, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи О(І) з ізогемаглютинінами акти – А і анти – В ізосерологічної системи АВО;
- даними висновку експерта №05-1-08/240 від 20.08.2021 про те, що при серологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_17 виявлений антиген А і вона можливо відноситься до групи крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти – В, за ізосерологічною системою АВ0;
- даними висновків експерта № СЕ-19/124-21/10967-ДД та № СЕ-19/124-21/10969-ДД від 10.09.2021 про те, що долари США номіналом по 100, 50, 20, 10, 5 та гривні України номіналом по 100, 50, 20, 10, 5, 2, 1, вилучені 18.06.2021 під час обшуку, відповідають банкнотам відповідного зразка та номіналу, які перебувають в офіційному обігу;
- даними висновку експерта №05-1-08/265 від 29.09.2021 про те, що у слідах на марлевих тампонах зі змивами речовини бурого кольору з а/м ВАЗ 2107, вилучених 18.06.2021 під час обшуку, знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н. Якщо вважати виявлені властивості достовірними без впливу на використану ізогемаглютинуючу сироватку акти – А, то кров на зазначених тампонах може походити від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти –В з супутнім антигеном Н або за рахунок змішування крові осіб з групами А з ізогемаглютиніном анти – В та О з ізогемаглютинінами анти –А і анти – В. Походження крові від ОСОБА_17 не виключається. У разі походження крові від двох і більше осіб, домішка крові ОСОБА_7 не виключається;
- даними висновків експерта №05-5-06/143, №05-5-06/144, №05-5-06/146 від 06.09.2021 про те, що у піднігтьовому вмісті зі зрізів нігтів обох рук ОСОБА_24 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 ядровмісні епітеліальні клітини та кров не виявлено;
- даними довідки щодо відпрацювання камер відеоспостереження на території міста Тальне, яким зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 16.06.2021, які були належним чином досліджені та оцінені судом першої інстанції. 

Колегія суддів перевіривши та дослідивши докази в їх сукупності відповідно до вимог ст.94 КПК України приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за фактом умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_17 та кваліфікує дії ОСОБА_7 за п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з корисливих мотивів, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. 
Місцевий суд оцінив критично, як доказ доведеності вини ОСОБА_23 його пояснення під час проведеного обшуку 19.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав обвинувачений, про те, що він добровільно видав молоток з металевою ручкою, який знаходився в приміщенні гаража, яким він наносив удари по голові ОСОБА_17 . Також ОСОБА_7 добровільно видав працівникам поліції речі в яких він перебував в момент нанесення ударів ОСОБА_17 , а саме: штани спортивні темно-синього кольору, футболку темно-синього кольору, капці чорно-червоного кольору. При цьому під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанціях ОСОБА_7 своєї вини не визнав в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд безпідставно не врахував, що під час проведення обшуку обвинувачений надав послідовні пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також добровільно видав знаряддя злочину (молоток) та одяг, у якому перебував під час його вчинення, що свідчить про обізнаність із деталями події.
Зазначені пояснення є первинними, наданими безпосередньо після події, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження та не спростовані належними доказами.
Подальша зміна позиції обвинуваченого та невизнання ним вини у суді є реалізацією права на захист і не може сама по собі свідчити про недостовірність раніше наданих ним пояснень.
За таких обставин висновок суду про відсутність доказів вини є необгрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені докази, як кожен окремо та і у своїй сукупності підтверджують виключно подію злочину, однак не підтверджують, що злочин вчинений саме обвинуваченим ОСОБА_7 .
При прийнятті такого рішення апеляційний суд враховує висновки касаційної інстанції викладені в постанові від 19.09.2025, які є обов`язковими згідно положень ч.2 ст.439 КПК України.
Колегія суддів наголошує, що КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку (статті 85 і 94 КПК України).
Крім того, згідно з усталеною судовою практикою, доказування тих чи інших обставин злочину, як правило, ґрунтується не на одному чи кількох доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів. І саме на такому аналізі та оцінці всіх доказів і робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність факту вчинення злочину конкретною особою.
Зазначені вище докази колегія суддів визнає належними, оскільки вони прямо стосуються предмета доказування у даному кримінальному провадженні, допустимими — оскільки отримані у порядку, передбаченому Кримінальний процесуальний кодекс України, та достовірними, оскільки їх зміст є послідовним і взаємоузгодженим. У своїй сукупності вони є достатніми для висновку про доведеність винуватості Харченка по епізоду умисного вбивства ОСОБА_17 поза розумним сумнівом. 
Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Частиною 2 ст.93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 91 КПК України наведено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Колегія суддів зауважує, що поряд з умислом і мотивом вчинення злочину, під час судового провадження з`ясовано всі передбачені процесуальним законом обставини, що належать до предмета доказування, в тому числі подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а наданих місцевому суду доказів по факту вбивства ОСОБА_17 досліджених в повному обсязі, достатньо для вирішення питання про винуватість ОСОБА_7 .
Докази поділяють на прямі та непрямі залежно від їх належності до обставин предмета доказування.
Прямі докази безпосередньо вказують на наявність чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні (ст.91 КПК України). При цьому слід вважати, що прямим доказом є фактичні дані, які вказують на наявність або відсутність хоча б однієї з груп обставин, визначених у ст.91 КПК України.
На відміну від прямих доказів, непрямими є фактичні дані, які встановлюють певні обставини, що опосередковано пов`язані з подією, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні. Тобто непрямі докази вказують на окремі факти, на основі логічного аналізу сукупності яких встановлюються окремі елементи кримінального правопорушення та інші обставини предмета доказування.
Таким чином, як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину, як правило, ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх у тому числі непрямих доказів. І саме на такому аналізі та оцінці всіх доказів й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою. 

Як встановлено судом апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , вказували про те, що ОСОБА_7 був добре знайомий із ОСОБА_17 , користувався його послугами по обміну грошей, в тому числі отримував від нього гроші у борг, спілкувався з ним по телефону, зокрема і у день смерті. Не заперечував цих обставин і сам обвинувачений ОСОБА_7 .
Згідно показів потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 16 червня 2021року після 15 години 30 хвилин зник мобільний зв`язок із номером ОСОБА_17 , а вже о 17 годині 19 хвилин цього дня записами камер відеоспостереження зафіксовано рух належного останньому автомобіля на АДРЕСА_1 де жив і працював ОСОБА_7 . 
Факт спілкування ОСОБА_7 зі ОСОБА_17 16 червня 2021 року підтверджується роздруківками з`єднань за абонентським номером НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_7 .
Під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 19 червня 2021 року було вилучено молоток, на робочій частині якого, згідно з висновком експерта від 16 вересня 2021 року № СЕ-19-21/26771-БД виявлено сліди крові людини. При цьому, згідно до даних висновку судово-медичної експертизи від 18 червня 2021 року № 05-9-02/185 виявлені у ОСОБА_17 тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих пердметів (предмета) шістнадцятикратної дії чи при ударі об такі предмети (предмет). 
Свідок ОСОБА_19 під час допиту в суді першої та апеляційної інстанції наполягав, що під час перегляду відеозапису з камер відеоспостереження на території його домоволодіння він беззастережно впізнав автомобіль належний ОСОБА_17 , за кермом якого упізнав свого сусіда ОСОБА_7 за вусами чорного кольору через відкрите водійське вікно автомобіля. Крім того, свідок пояснив, що слідчий експеримент за його участю проводився у хмарну погоду, тому він не міг упізнати особу.
Також згідно показів свідка ОСОБА_20 допитаного під час апеляційного розгляду останній пояснив, що під час відпрацювання записів з камер відеоспостереження він бачив на них автомобіль ОСОБА_17 , який заїжджав на автомийку ОСОБА_7 , а через 40 хвилин виїхав, але вже під керуванням ОСОБА_7 .  

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 10 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Після ґрунтовного аналізу, колегія суддів дійшла висновку, що досліджені докази є належними, допустимими, достатніми та взаємоузгодженими між собою і в своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість Харченка у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_17 .
При новому розгляді суд апеляційної інстанції враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2025 року (провадження №51-993 км 25), якою скасовано виправдувальний вирок у відповідній частині. Судом апеляційної інстанції безпосередньо досліджено обставини справи на які вказала касаційна інстанція та надано оцінку доказам і перевірено доводи сторін.

Відповідно до вимог ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, вимоги ст.407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про скасування вироку місцевого суду в частині виправдання ОСОБА_7 по епізоду умисного вбивства з корисливих мотивів ОСОБА_17 з ухваленням нового обвинувального вироку в цій частині.

Щодо доводів апеляційних скарг в частині призначення ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Водночас згідно із ч. 2 зазначеної норми покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Відповідно до вимог ст. 64 КК довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 колегія суддів у відповідності вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України, враховуючи Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який вину в інкримінованому діянні не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, на спеціальних обліках не перебуває, вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції п. п.6, 13 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Колегія суддів враховує, що довічне позбавлення волі є винятковим видом покарання, який підлягає застосуванню лише у випадках, коли з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та даних про особу винного інші, менш суворі види покарання є явно недостатніми для досягнення мети покарання.
Оцінюючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд поряд із кваліфікуючими ознаками, передбаченими п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, враховує дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, вчинив злочин майже у віці 60 років, відсутність обставини, що обтяжують покарання в їх сукупності свідчать про можливість досягнення мети покарання без застосування довічного позбавлення волі.
З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та балансу між інтересами суспільства і правами обвинуваченого, колегія суддів вважає, що покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна є пропорційним вчиненому, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Призначаючи таке покарання колегія суддів також враховує положення ч.2 ст.64 КК України, згідно якої довічне позбавлення волі не застосовується в тому числі до осіб у віці понад 65 років, при цьому обвинуваченому ОСОБА_7 на момент ухвалення даного вироку виповнилось 64 роки 6 місяців і він відноситься до осіб похилого віку.
Колегія суддів вважає, що хоча обвинувачений ОСОБА_7 не досяг віку на який розповсюджується положення ч.2 ст.64 КК України при цьому він відноситься до осіб похилого віку, тому призначення покарання у виді довічного позбавлення волі не буде відповідати принципу справедливості, меті та засадам призначення покарання, передбаченим статтями 50,65 КК України.
Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу відноситься до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано при постановленні вироку в цьому провадженні.
Тому, призначаючи саме такий вид покарання, суд апеляційної інстанції діє у межах розсуду, наданого йому законодавством, і виходить при цьому з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації. 
Колегія суддів враховує, що вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року по епізоду умисного вбивства ОСОБА_18 , яким ОСОБА_7 засуджено за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, набрав законної сили.
У зв`язку з цим, при призначенні покарання за даним вироком за епізодом умисного вбивства ОСОБА_17 , колегія суддів застосовує правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ч.1 ст. 70 КК України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Представником цивільних позивачів  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 – адвокатом ОСОБА_14 був поданий цивільний позов про відшкодування моральної, матеріальної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві представник потерпілих просила стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 1 500 000, 00 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. та матеріальну шкоду 1 614 990,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_7 , на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 1 500 000, 00 грн. та 15 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди представник потерпілих обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про те, що ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами ОСОБА_17 в сумі 150 000 грн., 30000 доларів США, що згідно курсу долара США до гривні встановленим Національним Банком України станови на 16.06.2021 становить за 1 одиницю 26,92 гривень – на загальну суму 807 600 гривень; 20 000 Євро, що згідно курсу Євро до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021 становить за 1 одиницю 32, 61 – на загальну суму 652200 гривень; 20000 злотих, що згідно курсу злотих до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021 становить за 1 одиницю 7,20 гривень – на загальну суму 144000 гривень; 30 000 російських рублів, що згідно курсу російського рубля до гривні встановленим Національним Банком України станом на 16.06.2021 становить за 10 одиниць 3,73 гривень – на загальну суму – 11 190 гривень, всього на загальну суму – 1 614 990 гривень.
Моральна шкода полягає в тому, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 зазнали моральних страждань у зв`язку зі смертю чоловіка та батька. З того часу, як зник ОСОБА_17 та їм повідомили про вбивство чоловіка та батька й до цього часу вони відчувають хвилювання, тривогу, мають негативні спогади та емоційні реакції при згадуванні. Смерть ОСОБА_17 значно змінила їх звичайний спосіб життя та потребує додаткових зусиль для його влаштування, викликає особливі глибокі та болісні страждання. Потерпілі й досі перебувають в депресивному стані та не можуть повірити, що залишилися без підтримки рідної людини, думка про трагічні обставини смерті чоловіка та батька негативно впливає на їхній емоційний стан.
Колегія суддів приходить до висновку про задоволення цивільного позову представника потерпілих з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», суд має навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
Згідно даного вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_17 та заволодіння грошовими коштами на загальну суму  1 614 990 гривень, тому цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає до задоволення.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні підлягає задоволенню лише у разі доведення підстав і розміру шкоди.

За змістом частини 1,2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Верховний Суд у своїх рішеннях зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди не повинен призводити до безпідставного збагачення потерпілого.
При вирішенні розміру відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує ступінь та характер душевних страждань потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в результаті втрати близької людини. Виходячи із засад розумності та виваженості, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлена сума моральної шкоди в сумі 1 500 000, 00 грн. кожним підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має врахувати розумність заявленого розміру, а також пересвідчитись, що витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг допомоги і витрачений на їх надання час відповідають критерію реальності витрат.
Згідно ч.1 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.
Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження понесених витрат в матеріалах кримінального провадження містяться: договір про надання правничої допомоги від 06.09.2021, замовник ОСОБА_9 (т.4 а.к.п. 175-176); копія прибуткового касового ордера від 06.09.2021 на суму 15 000 грн. (т.4 а.к.п.177); договір про надання правничої допомоги від 01.12.2021, замовник ОСОБА_10 (т.4 а.к.п.178-179); копія прибуткового касового ордера від 01.12.2021 на суму 15 000 грн. (т.4 а.к.п.180).
Колегія суддів враховує вищевикладене та зважає на ту обставину, що потерпілими документально доведено, що ними понесені витрати на правничу допомогу, яка є виконаною. Наведені витрати на думку колегії є обґрунтованими, відповідають критерію реальності наданою адвокатом ОСОБА_14 обсягу допомоги та витраченому на їх надання часу, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 в повному обсязі. 

Потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_15 був також поданий цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. 
У позовній заяві потерпіла ОСОБА_11 просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду, яка пов`язана з похованням ОСОБА_17 в сумі 23 115 грн.20 коп. та моральну шкоду в сумі 500 000 грн.
Потерпіла ОСОБА_15 у позовіній заяві просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду в сумі 500 000 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_15 на час розгляду її позовних вимог, померла.
Заявлені вимоги цивільного позову ОСОБА_15 складаються з вимог про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до правової природи моральної шкоди, вона є особистою, нерозривно пов`язаною з особою потерпілої, а тому не допускає процесуального правонаступництва.
У зв`язку з цим, після смерті позивача ОСОБА_15 такі вимоги не можуть бути предметом судового розгляду.
З огляду на викладене, вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_15 не підлягають вирішенню по суті та підлягають залишенню без розгляду.

Що стосується вимог цивільного позивача ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди в сумі 500 000 грн., то вони підлягають до задоволення оскільки вона втратила свого брата, у зв`язку з чим зазнала душевних страждань і до цього часу відчуває хвилювання та тривогу, має негативні спогади та емоційні реакції при згадуванні. Колегія суддів вважає, що заявлена сума у розмірі 500 000 грн є справедливою, співмірною завданим моральним стражданням та такою, що відповідає засадам розумності й виваженості.

Відповідно до ст. 1201 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди смертю фізичної особи, зобов`язана відшкодувати необхідні витрати на поховання.
Згідно зі ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування розміру заявлених вимог покладається на позивача.
З матеріалів провадження вбачається, що позивачем ОСОБА_11 заявлено вимоги про відшкодування витрат на поховання у розмірі 23 115,20 грн., однак належними та допустимими доказами підтверджено понесення витрат лише на суму 2 510 гривень (т.1 а.к.п. 211). Інші товарні чеки не підтверджують того, що саме ОСОБА_11 понесла витрати на поховання свого брата ОСОБА_17 . Надані позивачем товарні чеки на підтвердження витрат не містять відомостей, які б давали можливість ідентифікувати особу, яка фактично понесла такі витрати, а також не підтверджують, що зазначені витрати здійснені саме у зв`язку з похованням конкретної померлої особи. І взагалі наведена в цивільному позові сума матеріальних витрат 23 115,20 грн. не співпадає із сумами зазначеними в товарних чеках, які містяться у матеріалах справи (т.1 а.к.п.211-216).
Окремо слід зазначити, що витрати пов`язані з поминальним обідом у сумі 10 020 грн. не є необхідними витратами на поховання у розумінні статті 1201 Цивільного кодексу України, оскільки мають характер звичаєвих (ритуальних) заходів, пов`язаних із вшануванням пам`яті померлого, а не безпосереднім здійсненням поховання.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню у межах фактично доведених витрат.
З огляду на викладене, цивільний позов у частині відшкодування витрат на поховання підлягає задоволенню частково — у сумі 2 510 грн., а в іншій частині ОСОБА_11 слід відмовити.

Враховуючи, що судове рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року в частині засудження ОСОБА_7 за епізодом вчинення умисного вбивства ОСОБА_18 не скасоване, судове рішення набрало законної сили і останній відбуває призначене йому покарання, тому колегія суддів відповідно до вимог КПК України не вбачає підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Ураховуючи, що процесуальні витрати були вирішені вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року, який набрав законної сили, то в такому разі дане питання слід залишити без змін.
Долю речових доказів, досліджених у даному кримінальному провадженні, вже вирішено вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року, який набрав законної сили, у зв`язку з чим підстав для повторного вирішення цього питання колегія суддів не вбачає.
Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про достатність аргументів наведених в апеляційних скаргах прокурора, представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 – адвоката ОСОБА_16 з доповненнями, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які слід задовольнити частково, а вирок місцевого суду в частині виправдання ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України по епізоду умисного вбивства ОСОБА_17  - скасувати та ухвалити новий обвинувальний вирок.
Керуючись статтями 369, 370, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України колегія суддів, 
ухвалила:
Апеляційні скарги прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 – адвоката ОСОБА_16 з доповненнями, потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині виправдання за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України по епізоду умисного вбивства ОСОБА_17 та розв`язання цивільних позовів потерпілих - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України по епізоду умисного вбивства ОСОБА_17 та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією частини майна.
ОСОБА_7 вважати засудженим за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України по епізоду умисного вбивства ОСОБА_18 до покарання 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком апеляційного суду по епізоду умисного вбивства ОСОБА_17 більш суворим покаранням за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року по епізоду умисного вбивства ОСОБА_18  остаточно призначити ОСОБА_23 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскаціє всього майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 та зарахування строку попереднього ув`язнення рахувати згідно вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року та ухвали Черкаського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року.

Цивільний позов представника цивільних позивачів  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 – адвоката ОСОБА_14 про відшкодування моральної, матеріальної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 1 500 000 гривень та 15 000,00 витрат на професійну правничу допомогу та матеріальну шкоду в сумі 1 614 990 гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 1 500 000 гривень та 15 000,00 витрат на професійну правничу допомогу. 

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_7 щодо відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 500 000 гривень та матеріальну шкоду в сумі 2 510 гривень.
У решті позовних вимог ОСОБА_11 – відмовити.

Процесуальні витрати, вирішені вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року, який набрав законної сили, — залишити без змін.
Долю речових доказів, визначену вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 12 липня 2023 року, який набрав законної сили, — залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий – суддя –

Судді –