П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року 
м. Рівне
Справа № 572/5650/25
Провадження № 22-ц/4815/633/26
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.
секретар судового засідання: Хлуд І.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лук`янчука Сергія Миколайовича на заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прислуч Агро" про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати ,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди землі від 01 червня 2020 року, укладений між ним та ТзОВ «Прислуч Агро», об`єктом якого є земельна ділянка площею 0,90 га (кадастровий номер 5625455700:08:003:0642) , стягнувши з відповідача на користь позивача 2700 грн. заборгованості з орендної плати.
В обгрунтування заявлених вимог позивачем в позовній заяві вказано, що 01 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Прислуч Агро» укладено договір оренди належної позивачеві земельної ділянки площею 0,90 га (кадастровий номер 5625455700:08:003:0642) строком до 31 грудня 2027 року.
Умовами укладеного договору визначено, що позивач отримує плату за договором оренди у розмірі 1350 грн. за один рік користування відповідачем земельною ділянкою, яка нараховується та вноситься відповідачем з 2021 року щорічно - у строк з 01 по 31 грудня кожного року.
В порушення умов договору відповідачем плата за оренду належної позивачеві земельної ділянки за 2023-2024 роки не здійснювалась, через що утворився борг у сумі 2700 грн.
Позивач вказує, що систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання укладеного сторонами договору оренди, крім цього, просить стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за вказаний вище період у сумі 2700 грн.
Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прислуч Агро" про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати відмовлено.
Рішення мотивовано недоведеністю позовних вимог.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що позивач мотивував позовні вимоги тим, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2023-2024 роки. Отже, відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати, однак у матеріалах справи такі докази відсутні.
При цьому, з моменту отримання позовної заяви, ухвали про відкриття провадження, інших процесуальних документів, відповідач не вчинив жодних дій на спростування обставин, вказаних у позові, не подав відзиву з відповідними доказами.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.
Відповідно до положень статті 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що згідно копії договору оренди землі від 01 червня 2020 року предметом вказаного договору є надання орендодавцем, яким є ОСОБА_1 , орендару – ТзОВ «Прислуч Агро» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Степанської селищної ради Сарненського району Рівненської області, площею 0,90 га, кадастровий номер 5625455700:08:003:0642 (п.1, п.2 Договору), що додатково підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №211205894 від 03 червня 2020 року.
Умовами договору, а саме : п.7,8 обумовлено, що користування земельною ділянкою є платним – орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою або у безготівковий спосіб, в розмірі 1350 грн. за один рік користування земельною ділянкою; строк дії договору сторонами визначено до 31 грудня 2027 року.
Копія акту від 01 червня 2020 року, доводить, що на виконання умов укладеного сторонами договору, орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку.
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Згідно із статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до статті 409 ЦК України, власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом "в" частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України "Про оренду землі").
У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що "несплата орендної плати" охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказував, що саме на позивачі лежить тягар доказування неналежного виконання позивачем умов договору, а саме несплати орендної плати у період, вказаний стороною.
Апеляційний суд з вказаним висновком місцевого суду не погоджується.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша-друга статті 614 ЦК України).
Згідно загальних засад цивільних правовідносин, фізична особа вважається слабкою стороною у договорі з юридичною особою та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Позивач мотивував позовні вимоги тим, що TOB "Прислуч Агро" не сплачувало орендну плату за 2023-2024 роки, тому саме відповідач мав спростувати належними та допустимими доказами твердження позивачки про несплату орендної плати, чого ним зроблено не було.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом, отримав копію позовної заяви та апеляційної скарги, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, окрім того ТОВ "Прислуч Агро" зареєстровано в системі "Електронний суд".
Відповідач не вчинив жодних дій на спростування обставин, вказаних у позові, не подав відзиву з відповідними доказами.
Відзив, як процесуальний документ, це фактично заперечення відповідача щодо заявлених позовних вимог/ вимог апеляційної скарги, а також позиція стосовно визнання позову повністю або частково, а неподання відповідачем відзиву може бути розцінено судом як визнання позову за замовчуванням або за законом.
Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.
Згідно рекомендацій R(84)5 Комітету міністрів Ради Європи (КМРЄ) "Щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення судової системи" (on the principles of civil procedure designed to improve the functioning of justice) стосовно будь-якої сторони повинні застосовуватися санкції, якщо вона, отримавши судове повідомлення, не зробить процесуальних дій у строки, встановлені законом або судом. Залежно від обставин до таких санкцій можуть відноситися: позбавлення права на процесуальні дії, залишення заяви без розгляду, рішення про відшкодування шкоди і покритті витрат.
Відповідно до ст. 6 рекомендацій R(95)5 Комітету міністрів Ради Європи (КМРЄ) "Щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних або комерційних справах" (concerning the introduction and improvement of the functioning of appeal systems and procedures in civil and commercial cases) для забезпечення швидких і ефективних судових слухань державам слід, зокрема, ввести вимогу про суворе дотримання граничних строків обміну документами і змагальними паперами (обґрунтування позову як такого і його предмета, а також заперечення проти них), і передбачити санкції за їх недотримання, наприклад у вигляді накладення штрафу, відхилення скарги або відмови від розгляду питання, щодо якого діє граничний термін.
Оскільки у справі, яка переглядається в апеляційному порядку TOB "Прислуч Агро" не надано жодних доказів на підтвердження сплати позивачу орендної плати за договором 2023-2024 роки, не заперечено позов, свого процесуального обов`язку сприяти об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду TOB "Прислуч Агро" не виконало, апеляційний суд дійшов висновку про наявність достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позову.
Згідно усталеної практики Верховного Суду саме відповідач у справі про розірвання договору оренди землі внаслідок систематичного невнесення орендної плати зобов`язаний надати суду докази на підтвердження сплати ним орендної плати за договором оренди земельної ділянки (див. постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 616/871/15-ц, постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 623/3443/16-ц, постанова Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 132/1959/18), постанова Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі № 385/1679/21).
Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ "Прислуч Агро" про розірвання договору оренди землі від 01 червня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "Прислуч Агро", об`єктом якого є земельна ділянка з кадастровим номером 5625455700:08:003:0642, площею 0,90 га та стягнення з ТОВ "Прислуч Агро" на користь ОСОБА_1 орендної плати за 2023-2024 року у розмірі 2700 грн 00 коп.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовна заява та апеляційна скарга підлягає до задоволення, з ТОВ "Прислуч Агро" необхідно стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1937,92 грн, а також судовий збір, сплачений за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 2906,88 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката – Лук`янчука Сергія Миколайовича задовольнити.
Заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 19 грудня 2025 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прислуч Агро" про розірвання договору оренди, стягнення орендної плати задовольнити.
Розірвати договір оренди землі від 01 червня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прислуч Агро», об`єктом оренди якого є земельна ділянка, кадастровий номер якої 5625455700:08:003:0642, площею 0,90 га.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прислуч Агро" на користь ОСОБА_1 2700 грн орендної плати за 2023-2024 роки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прислуч Агро" на користь ОСОБА_1 1937,92 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи судом першої інстанції та 2906,88 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Судді:          Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.