Справа № 216/4090/26
провадження №2/216/3660/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Стартановича Д.В.,
за участю: секретаря судового засідання Клименко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу
встановив:
22 травня 2026 року представник позивача звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу
Позовна заява мотивована тим, що 05 червня 2010 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачем у Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 218. Сторони мають спільного трьох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2026 року, вони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбних відносин.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, проте, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно i повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких гарантуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи i вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Письмовими матеріалами справи встановлено, що 05 червня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 218, та мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, та копіями свідоцтв про народження.
Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку з різними поглядами на подальше сумісне життя. Збереження та подальше існування шлюбних відносин позивачка вважає неможливим, оскільки на теперішній час сторони не ведуть сумісного побуту, не підтримують шлюбні відносини, тобто, не реалізують права та обов`язки подружжя, передбачені Сімейним Кодексом України. Позивач вважає, що подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним.
Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім` їдержавою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечитиме одному з них, чи інтересам їx дітей.
Згідно ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.
Нормами частини 3, 4ст.56Сімейного Кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, с порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність i може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до вимог ч. 1ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ст.112 СК України).
Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки i жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін припинені i поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.
Згідно до ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу Україниу разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняються у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що в позовній заяві позивач просить не стягувати з відповідача судовий збір, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений статтею 13 ЦПК України, судовий збір в сумі 1064,96 грн. суд покладає на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 77-81, 128, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПK України. суд,-
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 05 червня 2010 року у Центрально-Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 218 - розірвати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
- позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя          Д.В.Стартанович