Справа № 761/4615/26
Провадження № 2/761/8254/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Саадулаєва А.І.,
за участю секретаря - Сідого В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (позивач) до ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ПрАТ «АК «Київводоканал», за період з 01.01.2017 по 31.10.2025, у загальному розмірі 91087,50 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Підставою позову є порушенням прав позивача, як надавача послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, невиконанням відповідачами зобов`язань щодо внесення плати за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .
03.04.2026 від відповідача-1 ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позов підписано та подано не уповноваженою особою. Разом з тим, розрахунки сум заборгованості, надані позивачем, необґрунтовані. Крім цього, вказує, що є і інші особи, які мають відповідати за даними зобов`язаннями.
01.04.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що всі заперечення відповідача-1, викладені у відзиві, є хибними.
03.04.2026 від відповідача-1 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху.
Протокольною ухвалою суду від 07.04.2026 зобов`язано представника позивача до наступного судового засідання надати читабельні та завірені належним чином копії документів, які були перераховані відповідачем-1 в клопотанні від 03.04.2026.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2026 клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації інформацію, яка міститься в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Києва» про кількість осіб, його (їх) прізвище, власне ім`я (усі власні імена), по-батькові, дату народження, дату реєстрації, паспортні дані, або РНОКПП осіб, що були зареєстровані та/або проживали/перебували за період з 01 січня 2017 року по 31 жовтня 2025 року в квартирі АДРЕСА_2 .
21.04.2026 на виконання вимог протокольної ухвали суду від 07.04.2026 представником позивача подано заяву, до якої долучено копії документів.
06.05.2026 від відповідача-1 надійшло клопотання про повернення позовної заяви позивачу, оскільки він вважає, що позивачем не були усунуті недоліки на виконання вимог протокольної ухвали суду від 07.04.2026.
06.05.2026 від відповідача-1 надійшли заперечення на заяву позивача від 21.04.2026.
В судове засідання, яке відбулось 12.05.2026, представник позивача не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позові.
В судове засідання, яке відбулось 12.05.2026, відповідач-1 та відповідач-2 не з`явилися, хоча про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення поштових відправлень, які повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не повідомили, відповідач-2 відзив на позовну заяву не подав, про що свідчать матеріали справи.
Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
За змістом ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (надалі - Правила).
Відповідно до пункту 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на підставі типового договору.
05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «Акціонерне компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір).
Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору.
Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Договір) за адресою АДРЕСА_3 .
Відповідно до п. 1.1 договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Відповідно до п. 3.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент існування взаємовідносин), пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Однак, відповідачі, в порушення умов договору та вимог, що передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.01.2017 по 31.10.2025 послуг з водопостачання та водовідведення не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 54977,84 грн, а також на підтвердження якої позивачем надано довідку, розрахунок заборгованості.
Отже, розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги складає:
- 54977,84 грн - заборгованості за спожиті послуги;
- 92,96 грн - внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку;
- 2077,85 грн - плати за абонентське обслуговування,
що разом складає 57148,65 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів за прострочення щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг: 
- 5705,20 грн - 3% річних,
- 28233,65 грн - інфляційних втрат.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Отже, правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Щодо тверджень відповідача-1 про необґрунтованість розрахунків за сумами заборгованості, суд зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, наданий разом із позовною заявою розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2021 року по 31 жовтня 2025 року (о/р НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в якому зазначено помісячні розрахункові періоди, об`єми нарахування послуг з водопостачання та водовідведення в м3, нарахування щомісячних платежів по кожній з наданих послуг, проведенні коригування, нарахування споживачу пільг, фактичну помісячну заборгованість та розрахунок компенсаційних втрат Позивача.
При цьому, як зазначає позивач, відповідачі, споживаючи комунальні послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій (передбачених п. 37 Правил № 630 та ст.ст. 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо відсутності послуг, якості чи кількості їх надання.
Отже, позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. 
Аналогічні висновки були зроблені у Постановах Верховного Суду у справах № 645/5401/17 від 29.11.2019 р. та № 465/5138/15-ц від 31.10.2019 р.
Крім того, сам по собі розрахунок заборгованості є випискою з особового рахунку НОМЕР_1 , по якому обліковуються послуги, що надаються до кв. АДРЕСА_2 .
Так, Верховний суд у Постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 дійшов до висновку, що «виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами. Проте, залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд не дослідив належним чином наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, не спростував належним чином викладені банком доводи по суті заявлених у цій справі вимог та мотивовано не відхилив доводи апеляційної скарги».
Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВГСУ від 06.04.2017 р. у справі № 905/2009/15, в якій касаційний суд зазначив, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних операцій.
Судом перевірено розрахунки заявлених до стягнення з відповідачів сум заборгованості за спожиті послуги, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку, плати за абонентське обслуговування, 3% річних, інфляційних втрат, та встановлено, що останні відповідають вимогам чинного законодавства та розрахунки є арифметично точними та методологічно правильними. А отже, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 91087,50 (дев`яносто одна тисяча вісімдесят сім) грн 95 коп., яка складається з:
- 54977,84 грн - заборгованості за спожиті послуги;
- 92,96 грн - внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку;
- 2077,85 грн - плати за абонентське обслуговування,
- 5705,20 грн - 3% річних,
- 28233,65 грн - інфляційних втрат.
Щодо клопотання відповідача-1 про повернення позовної заяви позивачу, оскільки позивачем не були усунуті недоліки, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як зазначає, відповідач-1 у своєму клопотанні про повернення позовної заяви позивачу від 06.05.2026, позивачем не було усунуто недоліки в повному обсязі. Разом з тим, подано копії документів поза межами встановленого для цього строку. 
Суд зауважує, що відповідач-1 помилково посилається на ч. 11 ст. 187 ЦПК України, оскільки як встановлено із протоколу судового засідання від 07.04.2026, судом було зобов`язано представника позивача до наступного судового засідання, а саме до12.05.2026, надати читабельні та завірені належним чином копії документів, які були перераховані відповідачем-1 в клопотанні від 03.04.2026. 
Як вбачається із матеріалів справи, 21.04.2026 на виконання вимог протокольної ухвали суду від 07.04.2026 представником позивача подано заяву, до якої долучено копії документів.
Отже, клопотання відповідача-1 про повернення позовної заяви позивачу є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Щодо тверджень відповідача-1 про те, що позов подано особою, яка не має на це право, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Частиною 7 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
Згідно з ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Частиною 1 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, довіреністю юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 Цивільного кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
Як встановлено із матеріалів справи, позовна заява від 08.07.2024 № 2670/12 була підписана начальником відділу претензійно-позовної роботи розрахункового департаменту претензійно-позовної роботи ПрАТ «АК «Київводоканал» - Патенком А.В., на підставі довіреності від 13.10.2025 № 2259.
Вищевказана довіреність була підписана головою правління - генеральним директором Лисюком Олегом Володимировичем, який діє на підставі Статуту, скріплена печаткою Товариства та діє до 13.04.2026.
На підставі вищевказаної довіреності Патенок А.В. уповноважений, в тому числі, підписувати позовні заяви про стягнення заборгованості з фізичних осіб.
Отже, процесуальне представництво юридичною особи може здійснюватись як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.
Таким чином, позовна заява підписана та подана уповноваженою особою, а тому твердження відповідача-1 є необґрунтованими.
Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва (постанова Верховного Суду Касаційного господарського суду від 27.07.2018 у справі № 910/9224/17).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/23346/16.
Щодо тверджень відповідача-1 про те, що позов подано не до усіх осіб, які повинні відповідати за сплату сум заборгованості, суд зазначає наступне.
Як зазначає представник позивача, у ПрАТ «АК «Київводоканал» відсутні документи, які підтверджують право власності на квартиру, оскільки законодавством не передбачено права чи обов`язку надавачів послуг вимагати і зберігати копії зазначених документів.
При цьому, особовий рахунок відкритий позивачем саме на об`єкт до якого надходять послуги з водопостачання та водовідведення, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі не зверталися з заявою про розділення особових рахунків квартири за власною ініціативою або за рішенням суду, тому за цією адресою відкритий лише один особовий рахунок НОМЕР_1 , який і зазначено в довідці про розмір заборгованості та розрахунку заборгованості доданих до позовної заяви, а тому незалежно від того, чи є він власником квартири, чи наймачем цієї квартири, він має оплачувати житлово-комунальні послуги, які у цю квартиру надаються, доки не спростує, що він не є споживачем послуг (вказана правова позиція зазначена в Постанові КАС від 30.03.2023 у справі № 761/6387/22).
Отже, враховуючи, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою, а також те, що довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, Відповідачі користувалися квартирою та отримували житлово-комунальні послуги для власних потреб.
Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи.
Водночас, це не позбавляє права відповідачів в подальшому звернутися до суду про стягнення коштів на утримання майна, в порядку регресу на частину понесених витрат.
Таке право забезпечується ч. 1 ст. 544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).
Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється.
Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.
Таким чином, твердження відповідача-1 є необґрунтованими та не беруться судом до уваги, оскільки ним не надано жодного доказу, що є інші особи, які мають відповідати за даними зобов`язаннями.
Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3328,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (ЄДРПОУ: 03327664) заборгованість у загальному розмірі 91087,50 (дев`яносто одна тисяча вісімдесят сім) грн 95 коп., яка складається з:
- 54977,84 грн - заборгованості за спожиті послуги;
- 92,96 грн - внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку;
- 2077,85 грн - плати за абонентське обслуговування,
- 5705,20 грн - 3% річних,
- 28233,65 грн - інфляційних втрат.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (код ЄДРПОУ: 03327664) судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривень 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (код ЄДРПОУ: 03327664) судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривень 00 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: