Справа № 163/1101/26 
Провадження № 1-кп/163/181/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року   Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль кримінальне провадження № 12026030000000151 від 17.04.2026 про обвинувачення 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Шацьк Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, фізичної-особи підприємця, середньої освіти, раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України,
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом,  ОСОБА_4 , у період з 13 листопада 2025 року по 19 грудня 2025 року, використовуючи дві піролізні бочки, які ним були попередньо встановлені за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Любомль, вулиця Соборності, 59, в порушення спеціальних правил, а саме ст.ст. 11, 31, 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 302, постанови Кабінету Міністрів України № 1598 від 29 листопада 2001 року «Про затвердження переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню», Наказу Міністерства охорони навколишнього середовища України № 309 від 27 червня 2006 року «Про затвердження нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин зі стаціонарних джерел», здійснив діяльність з випалювання деревного вугілля, внаслідок чого допустив наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (піролізними печами), зокрема № 4 та № 5, що спричинило забруднення атмосферного повітря шкідливими для довкілля речовинами, а саме: оксид вуглецю та оксид азоту, речовин у вигляді суспендованих часток, які згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1598 від 29 листопада 2001 року «Про затвердження переліку найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, викиди яких в атмосферне повітря підлягають регулюванню», не є компонентами атмосферного повітря і належать до найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин.
Зокрема, з піролізної печі № 4 в атмосферне повітря потрапили забруднюючі речовини – оксид азоту (в перерахунку на азоту діоксид) з масовими концентраціями: середнє значення по трьох об`єднаних пробах - 0,0080 мг/м3 при встановленій законодавством граничнодопустимій концентрації 0,0051 мг/м3, оксид вуглецю: середнє значення по трьох об`єднаних пробах – 0,64267 мг/м3 при встановленій законодавством гранично допустимій концентрації 0,12 мг/м3.
Крім того, з піролізної печі № 5 в атмосферне повітря потрапили забруднюючі речовини - оксид азоту (в перерахунку на азоту діоксид) з масовими концентраціями: середнє значення по трьох об`єднаних пробах - 0,0064 мг/м3 при встановленій законодавством граничнодопустимій концентрації 0,0055 мг/м3, оксид вуглецю: середнє значення по трьох об`єднаних пробах – 0,5162 мг/м3 при встановленій законодавством гранично допустимій концентрації 0,12 мг/м3.
Таким чином внаслідок порушення  ОСОБА_4  спеціальних правил під час виготовлення деревного вугілля за допомогою піролізних бочок відбулось забруднення атмосферного повітря шкідливими для довкілля речовинами, що завдало шкоду у розмірі 25 100,40 грн та створило небезпеку для довкілля.

У суд обвинувальний акт надійшов з укладеною між обвинуваченим та прокурором угодою про визнання винуватості.
Згідно з цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичними обставинами обвинувального акту.
У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та підтвердив позицію, викладену в укладеній угоді про визнання винуватості.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.241 КК України, а саме забруднив атмосферне повітря шкідливими для довкілля речовинами внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для довкілля.

Покарання між сторонами узгоджене з урахуванням обставин, що пом`якшують та за відсутності обтяжуючих обставин.
В угоді сторони визнали, що до пом`якшуючих обставин віднесли щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, позитивні характеристики, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, а також інших обставин у справі, що свідчать про виправлення підозрюваного ОСОБА_4 зокрема, його посткримінальної поведінки, не вчинення ним нових кримінальних правопорушень, осудження своєї незаконної поведінки, належного виконання своїх процесуальних обов`язків упродовж досудового розслідування, та про відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім того, ОСОБА_4 здійснив благодійну фінансову пожертву в сумі 35000,00 гривень (тридцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) на користь Збройних Сил України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 1 ст.241 КК України, у виді штрафу в розмірі 1800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30600,00 гривень (тридцять тисяч шістсот гривень нуль копійок) без позбавлення права займатись господарською діяльністю.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд бере до уваги таке.
В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винуватим повністю.
Передбачений ч.1 ст.241 КК України злочин ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких злочинів. 
Міра покарання погоджена сторонами угоди за ч.1 ст.241 КК України відповідає санкції статті та достатньо обґрунтована з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, урахуванням особи обвинуваченого, який щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.
Передбачених ч.7 ст.474 КПК України обставин, що перешкоджали б затвердженню угоди, суд не виявив.
Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник висловились за затвердження угоди і погодились на призначення узгодженого покарання.
Представник потерпілого - Державної екологічної інспекції у Волинській області в підготовче засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні, цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 17 квітня 2026 року у кримінальному провадженні № 12026030000000151, укладену прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.241 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30 600,00 гривень (тридцять тисяч шістсот гривень) без позбавлення права займатись господарською діяльністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя          ОСОБА_1