П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/475/26-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М. 
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П. 
05 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. 
за участю:
секретаря судового засідання: Загоренко О.О.,
третьої особи: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень від 23.12.2025 року ВП №79871025 та ВП №79870824 щодо примусового виконання виконавчих листів №600/1866/25-а від 15.12.2025 року, виданих Чернівецьким окружним адміністративним судом.
Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.03.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого проваджень від 23.12.2025 року ВП №79871025.
Скасовано заходи забезпечення адміністративного позову, вжиті ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виконавчого провадження №79870824, посилаючись на виконання рішення суду в повному обсязі та неможливість його виконання у визначений спосіб у зв`язку зі змінами законодавства. 
Третя особа, у свою чергу, оскаржує рішення в частині задоволених позовних вимог, зазначаючи про помилковість висновків суду щодо протиправності відкриття виконавчого провадження №79871025 та неналежну оцінку доказів.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 05.05.2026 13:30.
ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача.
Позивач та відповідач в судове засідання повноважних представників не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги третьої особи та відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача з огляду на таке.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Вимоги до виконавчого документа визначні у ст. 4 Закону №1404-VIII. Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Також, суд звертає увагу, що згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII визначено підстави для повернення виконавчого документу стягувачу. Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.
Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи, суд дійшов висновку, що державний виконавець у визначений частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VIII строк приймає до примусового виконання виконавчий документ (відкриває виконавче провадження), який набрав законної сили. Q ? ` ` ? ?? $? ? ? ???? ?? ??? G U # ? ???Times New Roman Baltic Times New
Стаття 39 Закону №1404-VIII передбачає підстави для закінчення виконавчого провадження. Так, згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
На підставі матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавчий документ – виконавчий лист Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі №600/1866/25-а про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 взяти на військовий облік ОСОБА_1 , як особу, що прибула з інших місцевостей на нове місце проживання.
23.12.2025 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №79871025 з примусового виконання виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі № 600/1866/25-а про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 взяти на військовий облік ОСОБА_1 , як особу, що прибула з інших місцевостей на нове місце проживання. При цьому, у вказаній постанові встановлено 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 31.12.2025 склав до державного виконавця клопотання №13937 про закриття виконавчого провадження №79871025 від 23.12.2025 зв`язку із тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 20.12.2025 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження було добровільно виконано рішення Чернівецького окружного адміністративного у справі №600/1866/25-а в частині взяття ОСОБА_1 на військовий облік, як особу, яка прибула з іншої місцевості.
На підтвердження вказаного позивачем додано копію військово-облікового документу ОСОБА_1 , сформованого 31.12.2025 р., відповідно до якого зазначена особа перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Суд першої інстанції, задовольняючи позов у частині скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №79871025, виходив із того, що рішення суду в частині взяття ОСОБА_1 на військовий облік було виконано позивачем добровільно, у зв`язку з чим підстави для відкриття виконавчого провадження були відсутні. 
Однак із таким висновком погодитися не можна.
Так, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача та зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня винести постанову про відкриття виконавчого провадження за відсутності підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. 
Таким чином, на переконання колегії суддів, державний виконавець за умов відсутності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, «має своїм обов`язком» винести постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому законність дій державного виконавця підлягає оцінці станом на момент прийняття відповідного рішення.
Суд першої інстанції, фактично ототожнивши можливість закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення з правомірністю відкриття такого провадження, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема положення Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до помилкового висновку про протиправність відкриття виконавчого провадження №79871025.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 23.12.2025, тобто на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №79871025, у державного виконавця були відсутні передбачені законом підстави для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а доказів належного виконання рішення суду боржником на цей момент не надано. Сам факт подальшого подання боржником клопотання про закриття виконавчого провадження та посилання на виконання рішення не впливає на правомірність відкриття виконавчого провадження.
З огляду на викладене, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №79871025 від 23.12.2025 є правомірною, а тому підстави для її скасування відсутні.
Що стосується доводів апеляційної скарги позивача щодо неправомірності відкриття виконавчого провадження №79870824, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, враховуючи наступне.
На примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавчий документ – виконавчий лист Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 р. у справі № 600/1866/25-а про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 видати ОСОБА_1 військово-обліковий документ на бланку.
23.12.2025 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №79870824 з примусового виконання виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 р. у справі № 600/1866/25-а про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 видати ОСОБА_1 військово-обліковий документ на бланку.
16.01.2026 державним виконавцем складено вимоги у виконавчому провадженні №79870824 від 23.12.2025 р. про надання вичерпної інформації про стан виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного у справі №600/1866/25-а.
22.01.2026 позивач надіслав державному виконавцю заяву №1034 із повідомленими обставинами щодо закриття виконавчого провадження №79870824 згідно клопотання від 31.12.2025. Крім того, щодо виконання рішення суду в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_2 військово-обліковий документ на бланку повідомив, що єдиним можливим способом виконати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі № 600/1866/25-а в частині видачі військово-облікового документу на бланку ОСОБА_2 є друкований військово-обліковий документ з особистого кабінету військовозобов`язаного із застосунку «Резерв+». Так, позивач фактично вказує, що виконати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі № 600/1866/25-а в частині видачі військово-облікового документу на бланку на даний час є неможливим, оскільки це не передбачено внесеними змінами до постанови Кабінету Міністрів України №559 (у редакції від 10.12.2025 року). Отже, позивач зазначає, що ним було роздруковано військово-обліковий документ з особистого кабінету військовозобов`язаного із застосунку «Резерв+». Однак, суд наголошує, що зміст виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 р. у справі № 600/1866/25-а містив чіткі зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_5 видати ОСОБА_1 військово-обліковий документ саме на бланку. Доказів виконання рішення суду у справі № 600/1866/25-а у визначений судом спосіб позивач суду не надав. При цьому, доводи позивача про неможливість виконати рішення суду у визначений спосіб не може бути підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
Суд наголошує, що відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. У даному випадку державний виконавець зобов`язаний перевірити виконання виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 р. у справі №600/1866/25-а у спосіб, що визначений в рішенні суду обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_5 видати ОСОБА_1 військово-обліковий документ на бланку. 
При цьому, позивач не надав суду доказів, що по справі № 600/1866/25-а було змінено порядок чи спосіб виконання рішення суду в цій частині у зв`язку із неможливістю його виконати шляхом видачі військово-облікового документу на бланку.
Посилання позивача на те, що рішення суду виконано шляхом формування військово-облікового документа в електронній формі відповідно до чинного законодавства, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки судове рішення підлягає виконанню у спосіб, визначений його резолютивною частиною. Зміна нормативного регулювання після набрання рішенням законної сили не звільняє боржника від обов`язку виконати рішення у встановлений судом спосіб та не надає йому права самостійно змінювати такий спосіб виконання.
Доказів виконання рішення суду у визначений ним спосіб, а саме шляхом видачі військово-облікового документа на бланку, позивачем не надано, а тому підстави для висновку про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження №79870824 відсутні.
Таким чином, оскільки станом на 23.12.2025 підстав для повернення виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2025 р. у справі № 600/1866/25-а у державного виконавця не було, а отже постанова від 23.12.2025 р. про відкриття виконавчого провадження №79870824 прийнята правомірно та у відповідності до вимог Закону №1404-VIII.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, тоді як в іншій частині рішення є законним і обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи викладені в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення частково постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.03.2026 у справі №600/475/26-а в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого проваджень від 23.12.2025 року ВП №79871025 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині рішення залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого проваджень від 23.12.2025 року ВП №79871025 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В решті Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.03.2026 залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.