Справа № 308/3800/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвокат ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42025142410000306 від 28.08.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина з інвалідністю, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним. 
ОСОБА_4 кінці серпня 2025, реалізовуючи свій злочинний план, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, під час телефонної розмови з ОСОБА_6 запропонував допомогу в перетині державного кордону України її знайомому ОСОБА_7 за грошову винагороду в сумі 10 000 доларів США.
19 вересня 2025 біля 12:58 год. ОСОБА_4 , діючи умисно за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), з корисливих мотивів написав ОСОБА_8 через месенджер «Telegram», що перехід через державний кордон України поза межами пункту пропуску до Словацької Республіки ним організовано та це буде коштувати 10 000 доларів США, а також 1 500 доларів США за безпечне переправлення ОСОБА_7 з м. Львова в м. Ужгород.
З метою реалізації свого злочинного наміру, 21 вересня 2025 біля 14:43 год ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_8 через месенджер «Telegram», та повідомив останній, щоб ОСОБА_7 збирав речі та готувався їхати у м. Ужгород, куди повинен взяти зі собою 1500 доларів США для оплати за дорогу та особисті кошти для поселення в готель та придбати квиток на поїзд, який відправляється о 05:02 год 23 вересня 2025 року з м. Львова до пункту станція «Карпати». Також, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_6 зустріти ОСОБА_7 на станції та завезти в м. Ужгород, де поселити у готель. 
23 вересня 2025 о 09:12 год на виконання вказівки ОСОБА_4 – ОСОБА_6 зустріла ОСОБА_7 на станції «Карпати», що знаходиться між 
м. Мукачево та м. Свалява Закарпатської області, та разом із ним поїхала в м. Ужгород, де поселила його в готель, в якому він мав очікувати подальших вказівок.
Так, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 23.09.2025 близько 19:00 год, за адресою: м. Ужгород, вул. Івана Киршинського, 20 В, одержав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США (що станом на 23.09.2025 відповідно до курсу НБУ становило 413 811 гривень) за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України та у сприянні порадами та вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України. Одразу ж після цього протиправна діяльність  ОСОБА_4 була припинена через його затримання працівниками правоохоронних органів, а грошові кошти в сумі 10 000 доларів США (що станом на 23.09.2025 відповідно до курсу НБУ становило 413 811 гривень) вилучено.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст.332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення особи через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
04.06.2026 між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468 - 470, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості врахував такі обставини:
1) під час досудового розслідування обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань, які є істотними для дослідження всіх обставин скоєння вказаного кримінального провадження, а також щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення;
2) обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином;
4) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, що полягає у можливості зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальному спрощенні розгляду провадження та заощадженні бюджетних коштів на витрати, пов`язані з кримінальним провадженням;
5) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень;
6) ОСОБА_4 зобов`язується перерахувати грошові кошти на підтримку Збройних Сил України в сумі 200 000 (двісті тисяч ) гривень на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України (реквізити для зарахування коштів у національній валюті: Банк: Національний банк України, МФО 300001, Рахунок № UA843000010000000047330992708, код ЄДРПОУ 00032106, Отримувач: Національний банк України) упродовж одного місяця з дня підписання даної угоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.
Сторони, враховуючи наявність ряду пом`якшуючих обставин, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те що їх вчинення не призвело до тяжких наслідків, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, має сталі соціальні зв`язки, відсутність матеріальної шкоди (збитків), заподіяних кримінальним правопорушенням, беззастережне визнання своєї винуватості, а також обов`язок внесення власних коштів в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень на спеціальний рахунок Національного банку України для цілей оборони України упродовж одного місяця з дня підписання даної угоди, дійшли згоди, що за вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, необхідно призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.332 КК України, а саме: покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з призначенням йому додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки. 
З урахуванням наявності у ОСОБА_4 міцних родинних зв`язків (наявність дитини з інвалідністю), його поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, сторони дійшли згоди про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та застосування до нього звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1, ч.4 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Сторони угоди дійшли згоди, що конфіскація майна як додаткове покарання не призначається.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, визнав повністю. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 332 КК України як організація незаконного переправлення особи через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.
В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 04.06.2026 між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 469, 472 КПК України. 
Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбаченою санкцією ч.3 ст. 332 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з врахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого /активне сприяння шляхом надання правдивих показань, які є істотними для дослідження всіх обставин скоєння вказаного кримінального правопорушення; щире каяття, про що свідчить повне та беззаперечне визнає ним вини та обставин вчинення злочину. Обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов не заявлений. 
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в загальному розмірі 12 047,20 грн., а саме: за проведення судово технічної експертизи № 4741-Е від 27.11.2025 становить - 8481,60 грн.; за проведення експертизи холодної зброї №СЕ-19/114-25/32167-ХЗ від 31.12.2025 становить – 3565,60 грн.
Суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7878/25 від 24.09.2025, оскільки суд ухвалює судове рішення, яким закінчується судовий розгляд.
Також суд приходить до висновку щодо необхідності застосування в даному випадку спеціальної конфіскації майна, відповідно до вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.
Так, ОСОБА_4 для реалізації свого кримінального протиправного умислу використовував свій телефон марки Аpple iPhone 14 Pro Max ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 .
Таким чином, телефон ОСОБА_4 використовувався обвинуваченим саме як знаряддя вчиненого злочину, а відтак підлягає спеціальній конфіскації як знаряддя вчиненого злочину.
Згідно з положеннями ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Враховуючи викладене, телефон обвинуваченого як знаряддя вчиненого злочину відповідно до вимог п.4 ч. 1 ст.96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації.
Вирішення питання щодо обраного запобіжного заходу.
Запобіжний захід у виді застави в розмірі 181 680,00 грн. у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін. 
Після набуття вироком законної сили застава в розмірі 31 680,00 грн., яка внесена за ОСОБА_4 особою ОСОБА_10 , квитанція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №9392-1366-5429-9985, підлягає поверненню ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 . 
Після набуття вироком законної сили застава в розмірі 150 000,00 грн., яка внесена за ОСОБА_4 особою ОСОБА_11 , платіжна інструкція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0.4559784401.1 від 26.09.2026, підлягає поверненню ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 . 
Також слід узяти до уваги, що в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: з 23.09.2025 і до 26.09.2025, у зв`язку з чим, на думку суду, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_4 за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 23.09.2025 і до 26.09.2025, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.
Керуючись ст. 17, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474,475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.06.2026 між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №42025142410000306, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.08.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю у органах державної влади чи місцевого самоврядування на строк 3 (три) роки, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_4 під час кримінального провадження в державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у період з 23.09.2025 і до 26.09.2025 року.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід у виді застави в розмірі 181 680,00 грн. у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Після набуття вироком законної сили застава в розмірі 31 680,00 грн., яка внесена 26.09.2026 за ОСОБА_4 через ОСОБА_10 квитанція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №9392-1366-5429-9985 від 26.09.2026, - підлягає поверненню ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Після набуття вироком законної сили застава в розмірі 150 000,00 грн., яка внесена 26.09.2026 за ОСОБА_4 через ОСОБА_11 платіжна інструкція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №0.0.4559784401.1 від 26.09.2026, - підлягає поверненню ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_6 . 
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджену вартість проведення експертиз, у загальному розмірі 12 047,20 грн.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7878/25 від 24.09.2025, скасувати.
Речові докази по справі: 
-блокнот з надписом «Toyota», чорного кольору з чорновими записами, телескопічну палицю, мобільний телефон марки Apple iPhone 12 Pro Max ІМЕІ НОМЕР_7 та ІМЕІ НОМЕР_8 з сім карткою НОМЕР_9 , які належить ОСОБА_4 – повернути останньому;
-імітаційні грошові кошти номіналом 100 доларів США (серії РК 54263025В) в кількості 85 шт на загальну суму 8500 доларів США – знищити;
-грошові кошти номіналом 100 доларів США в сумі 1500 доларів США, серія та номер: LB 62027201Н; PF 43834760Н; MB 23668242G; MB 39258682 N; MK 07778098C; HF 79220141E; HC 20590661B; PF 86347951K; KG 35131994A; HB 42670349R; KB 94447918M; LB 21234810R; QB 56149159B; PF 86815378E; MB 15622924F, - повернути УПМ ГУНП України в Львівській області;
-мобільний телефон марки Apple iPhone 14 Pro Max ІМЕІ НОМЕР_10 та ІМЕІ НОМЕР_11 з сім карткою НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_11 , повернути останній.
Застосувати спеціальну конфіскацію належного ОСОБА_4 телефону Аpple iPhone 14 Pro Max, ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 , на користь держави.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику, в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя    ОСОБА_12