Справа № 760/15649/25
Провадження № 2/369/4803/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєва І.О.,
за участю секретаря Крикуна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 760/15649/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Клініка геронтології, естетичної та пластичної реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я" про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Бабич Наталія Михайлівна звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ "Клініка геронтології, естетичної та пластичної реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я" про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Клініка геронтології, естетичної та пластичної, реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я», в особі Генерального директора Молодої Валентини Володимирівни, 03 жовтня 2024 року було укладено Договір оренди нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Швидкою І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1595.
На підставі укладеного Договору позивачем було тимчасово передано відповідачу, а останнім прийнято у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання умов п. 4.2. ст. 4 Договору відповідач сплатив авансовий платіж у розмірі орендної плати за два місяці, що становить 110 000 грн. 08 жовтня 2024 року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача.
Відповідно до п. 4.3. ст. 4 Договору, сторони прийшли до взаємної згоди, що орендар не сплачує протягом трьох наступних місяців суму оренди, яка становить 165 000 грн, а за ці кошти проводить косметичні ремонтні роботи в орендованому приміщенні.
Відповідно до п. 4.4. ст. 4 Договору, орендна плата сплачується на розрахунковий рахунок Орендодавця або готівкою не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, починаючи з лютого 2025 року.
Як зазначає представник позивача, після отримання майна в оренду, починаючи з листопада 2024 року відповідач почав порушувати умови укладеного між сторонами договору щодо сплати вартості всіх наданих комунальних послуг, використаної електроенергії та теплопостачання, та, зокрема, орендної плати.
Позивач неодноразово намагалася залагодити ситуацію щодо несплати в телефонному режимі, але такі наміри були марними, оскільки відповідач не погодився сплатити заборгованість, а в подальшому перестав відповідати на дзвінки.
Відповідно до пп. 9.1.3. п.9.1. ст. 9 Договору, договір достроково припиняється у випадку несвоєчасного внесення орендної плати.
При виникненні між сторонами суперечок та розбіжностей за цим Договором або у зв`язку з ним, Сторони здійснюють всі необхідні заходи для урегулювання вказаних суперечок шляхом переговорів та взаємних консультацій, що передбачено п. 10.1. ст. 10 Договору.
За таких обставин позивач 21 травня 2025 року звернулася з письмовою вимогою до відповідача про розірвання Договору, в якій просила сплатити заборгованість за орендну плату та комунальні послуги, розірвати договір шляхом укладення додаткової угоди до даного Договору та повернути майно. Відповіді на вимогу позивачка не отримала.
Станом на день подачі позову заборгованість з орендної плати становить 275 000,00 грн.
Підпунктом 8.1.1. п.8.1. ст. 8 Договору передбачено відповідальність у випадку прострочення орендних платежів, стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.
Таким чиним, як зазначає представник позивача, пеня становить 14 614,92 грн.
Заборгованість з комунальних послуг становить 66 508,65 грн., що підтверджується квитанціями про нарахування комунальних платежів.
Враховуючи те, що відповідач систематично не сплачує орендну сплату та комунальні платежі, що є порушенням домовленостей передбачених Договором, а відповідно і прав позивача, є всі підстави для розірвання Договору. На підставі викладеного, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19 листопада 2025 року представник позивача просила суд: 
-розірвати Договір оренди нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Швидкою І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1595 від 08 жовтня 2024 року;
-стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача 550 000,00 орендної плати, 66 508,65 грн. комунальних платежів, 64 884,97 грн пені та 8 025,14 грн. судового збору.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2025 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань станом на дату ухвалення рішення до суду не надходило.
У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримав у зареєстрованому електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд». Будь-яких заяв, клопотань станом на дату ухвалення рішення до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.
З матеріалів справи судом встановлено, що 03 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Клініка геронтології, естетичної та пластичної, реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я», в особі Генерального директора Молодої Валентини Володимирівни, було укладено Договір оренди нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Швидкою І.М., зареєстрований в реєстрі за № 1595.
Відповідно до п.п. 1.1. Договору, орендодавець зобов`язується надати орендарю у тимчасове платне користування нежитлового приміщення, група приміщень № 76, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 110,7 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 539500332224.
На виконання умов п.п. 4.2. Договору, 08 жовтня 2024 року відповідач сплатив авансовий платіж у розмірі орендної плати за два місяці, що становить 110 000,00 грн., шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача, що підтверджується копією заключної виписки ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2024 року по 05 червня 2025 року.
Відповідно до п. 4.3. ст. 4 Договору, сторони погодили, що протягом трьох наступних місяців орендар звільняється від оплати оренди, але повинен сплачувати комунальні послуги за користування приміщенням. 
Відповідно до п. 4.4. ст. 4 Договору, орендна плата сплачується на розрахунковий рахунок Орендодавця або готівкою не пізніше 5 (п`ятого) числа поточного місяця, починаючи з лютого 2025 року.
У позовні заяві позивач посилалась на те, що після отримання майна в оренду, починаючи з листопада 2024 року відповідач почав порушувати умови укладеного між сторонами договору щодо сплати вартості всіх наданих комунальних послуг, використаної електроенергії та теплопостачання, та, зокрема, орендної плати.
Відповідно до п.п. 9.1.3. Договору, договір достроково припиняється за вимогою орендодавця у випадку несвоєчасного внесення орендної плати.
При виникненні між сторонами суперечок та розбіжностей за цим Договором або у зв`язку з ним, Сторони здійснюють всі необхідні заходи для урегулювання вказаних суперечок шляхом переговорів та взаємних консультацій, що передбачено п.п. 10.1. Договору.
21 травня 2025 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Клініка геронтології, естетичної та пластичної, реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я» та генерального директора ОСОБА_2 вимогу про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 20 травня 2025 року.
Будь-якої відповіді з боку відповідача на вказану вимогу позивачем отримано не було.
Щодо вимог позивача про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та стягнення орендної плати, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору у з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З урахуванням принципу тлумачення «favor contractus» (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).
Як вказано у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право щодо обов`язковості договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться у главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Частиною 1 ст. 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.
За змістом ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Окрім того, відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Як встановлено судом, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором оренди, не сплачує орендну плату за користування орендованим приміщенням та комунальні платежі, що не спростовано відповідачем та суперечить істотним умовам укладеного договору оренди.
Будь-яких доказів сплати орендної плати, комунальних платежів та контррозрахунку відповідачем суду не надано, також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 03 жовтня 2024 року, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі у розмірі 550 000,00 грн. та заборгованості з оплати комунальних платежів у розмірі 66 508,65 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.
За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
В силу приписів ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Підпунктом 8.1.1. укладеного між сторонами Договору передбачено, що у випадку прострочення оплати орендних платежів, стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати.
Як вбачається з матеріалів справи, розрахунок пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати орендних платежів позивачем здійснено за загальний період з 06 березня 2025 року по 06 грудня 2025 року.
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими і підлягають задоволенню на загальну суму 64 884,97 грн.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 8 025,14 грн. підлягають стягненню на його користь з відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 178, 247, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ "Клініка геронтології, естетичної та пластичної реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я" про розірвання договору оренди нежитлового приміщення та стягнення заборгованості, - задовольнити.
Розірвати договір оренди нежитлового приміщення, укладений 03 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Клініка геронтології, естетичної та пластичної, реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я», в особі Генерального директора ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Швидкою І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1595.
Стягнути з ТОВ «Клініка геронтології, естетичної та пластичної, реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди у загальному розмірі 550 000 (п`ятсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп., заборгованість по оплаті комунальних платежів у розмірі 66 508 (шістдесят шість тисяч п`ятсот вісім) грн. 65 коп. та пеню у розмірі 64 884 (шістдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн. 97 коп.
Стягнути з ТОВ «Клініка геронтології, естетичної та пластичної, реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 025 (вісім тисяч двадцять п`ять) грн. 14 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Інформація про відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Клініка геронтології, естетичної та пластичної, реконструктивної хірургії МОЛОДА-Я», код ЄДРПОУ: 45290695, адреса місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 31/1.

Суддя:          Інна ФІНАГЕЄВА