ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року   Справа № 906/970/24 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. ,  суддя Мельник О.В. 
секретар судового засідання Ткач Ю.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Райки-Агроплюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 24.09.2025 у справі №906/970/24 
за первісним позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 
до відповідачів:
- Товариства з обмеженою відповідальністю "Райки-Агроплюс"
- ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Міністерства фінансів України 
про стягнення 1 629 835,26 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райки-Агроплюс"
до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 
про визнання недійсними п. п. 2.5, 2.6 додаткової угоди № 1 від 13.06.2022
за участю представників сторін:
позивача (за первісним позовом) - Ляхов О.В.;
відповідача - 1 (за первісним позовом) - Гуменюк О.В.;
відповідача - 2 (за первісним позовом) - не з`явився;
третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач (за первісним позовом), АТ КБ "Приватбанк", Банк) звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райки-Агроплюс" (далі - відповідач-1 (за первісним позовом), ТОВ "Райки-Агроплюс") та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2 (за первісним позовом), ОСОБА_1 ) 1 080 800,07 грн заборгованості за тілом кредиту, 85 835, 16 грн заборгованості за процентами та додаткові витрати банку, пов`язані з виконанням кредитного договору, в сумі 463 200,03 грн.
Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору № CR 42948182-КД-2 від 13.06.2022 та договору поруки № 42948182ДП-2/1 від 13.06.2024 в частині повернення кредитних коштів.

05.11.2024 ТОВ "Райки-Агроплюс" подало до суду першої інстанції зустрічну позовну заяву до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним пункту 2.5 додаткової угоди № 1, укладеної 13.06.20222 між позивачем та відповідачем щодо стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 0,5 % від суми кредиту та визнання недійсним пункту 2.6 додаткової угоди № 1 щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,5 % від суми кредиту.

24.09.2025 Господарський суд Житомирської області ухвалив рішення, яким первісний позов задовольнив частково, стягнув солідарно з відповідачів на користь АТ КБ "Приватбанк" 655 720, 76 грн заборгованості за тілом кредиту, 281 023,18 грн заборгованості перед державним бюджетом, 5 747, 06 грн заборгованості за процентами, 11 309,89 грн витрат по сплаті судового збору; закрив провадження у справі в частині стягнення 425 079,31 грн заборгованості за тілом кредиту та 182 176,85 грн заборгованості перед державним бюджетом на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору; в іншій частині первісного позову – відмовив; у задоволенні зустрічного позову – відмовив повністю.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.09.2025, АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 80 088, 10 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- посилання суду першої інстанції на те, що у відповідача був відсутній обов`язок по сплаті процентів, натомість, відповідний обов`язок належав Фонду розвитку підприємництва з урахуванням умов Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, спростовуються умовами кредитним договором та додатковою угодою, в яких передбачено розмір, формулу та обрахунок суми відсотків за користування кредитом, а також передбачено зобов`язання позичальника щодо повернення банку нарахованих відсотків;
- Фонд розвитку підприємництва на виконання програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва "Доступні кредити 5-7-9 %" частково компенсує нараховані проценти за користування позичальником кредитними коштами, шляхом перерахування грошових коштів на ескроу рахунок, при цьому в період відсутності на такому рахунку коштів для компенсації процентної ставки за кредитом позичальника, такі проценти підлягають сплаті позичальником банку;
- до 01.01.2024 відповідач-1 не сплатив обов`язковий платіж за кредитом, допустив прострочення (яке триває більше 15 днів), внаслідок чого фінансова державна підтримка припинилася. За період з 01.01.2024 по 23.05.2024 було нараховано 59 346, 84 грн відсотків, які підлягали компенсації за рахунок Фонду розвитку підприємництва за умови належного виконання відповідачем-1 умов кредитного договору та додаткової угоди;
- суд першої інстанції мав би задовольнити позовні вимоги позивача принаймні в частині стягнення відсотків, нарахованих з 01.01.2024, виходячи з наведеного ним самим факту, що заборгованість виникла лише з 01.01.2024;
- з січня 2024 відповідач-1 припинив погашення кредиту, тобто, всупереч ст. ст. 525, 1049, 1054 ЦК України, в односторонньому порядку, відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до п. п. 2.2., 2.8. додаткової угоди № 1 від 13.06.2022, враховуючи допущення позичальником прострочення понад 15 днів зі сплати кредиту, АТ КБ "ПриватБанк" набуло безумовного права вимагати сплати саме позичальником відсотків за користування кредитом.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.09.2025, ТОВ "Райки-Агроплюс" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:
- відповідно до п. А. 6.1. кредитного договору від 13.06.2022 за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 13,62 % річних від суми непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно з п. 2.3 додаткової угоди від 13.06.2022 позичальник за умови належного виконання положень Порядку та умов договору за перший квартал користування кредитом сплачує банку компенсаційні проценти в розмірі 7 % річних. Розмір компенсаційних процентів, що зазначені в цьому пункті, Банк щоквартально переглядає. Дана додаткова угода визначає укладення її відповідно до Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам малого та середнього підприємництва, затвердженого постановою КМУ від 24.01.2020 № 28 та Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою КМУ від 14.07.2021 № 723. З огляду на умови договору та вказаних актів слідує, що позичальник в разі належного виконання умов кредитного договору повинен був сплачувати лише компенсаційні відсотки, а обов`язок сплати інших відсотків був покладений на Фонд розвитку підприємництва;
- Банком для обліку відсотків, нарахованих та сплачених Фондом розвитку підприємства відкрито рахунок 81631026400927. Відповідно до виписки за даним рахунком за Фондом розвитку підприємництва обліковується заборгованість зі сплати відсотків в розмірі 80 088,10 грн. Проте, хоча ці відсотки обліковуються як заборгованість Фонду розвитку підприємництва, їх сплата Банком покладена на відповідачів. А тому, в цій частині суд першої інстанції зробив правильний висновок відмовивши в задоволенні позовних вимог;
- відповідно до умов кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 2 975 000 грн. Згідно поданого розрахунку заборгованості в графі "Сума погашення за наданим кредитом" вбачається, що позичальник в період з 16.06.2022 по 07.08.2024 сплатив коштів на суму 1894199,93 грн, тобто залишок заборгованості за кредитом складає 1 080 800,07 грн;
- доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи;
- відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту;
- таким чином, вказаний розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин та наявності заборгованості, сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості за цим договором, оскільки не є первинним документом, а отже не є безспірним доказом розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами, на що вказує ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості, не може бути доказом безспірності заборгованості та її розміру. Даний розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач;
- з огляду на це для визначення дійсного розміру заборгованості насамперед потрібно брати до уваги виписки з клієнтських рахунків. Натомість, інформація за виписками по рахунках в багатьох випадках не відповідає даним самого розрахунку заборгованості;
- щодо дострокового стягнення заборгованості за договором кредиту, апелянт зазначає, що жодним вимог про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором Банком до позовної заяви не надавалось;
- також у апеляційній скарзі наголошується скаржником, що згідно змісту позовних вимог позивач також просить стягнути із відповідачів 463 200,03 грн - додаткових витрат Банку. Проте, як вбачається із поданих до позовної заяви документів вказана сума становить собою кошти, сплачені Кабінетом Міністрів України згідно з Порядком надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою КМУ від 14.07.2021 № 723;
- відповідно до п. п. 4 п. 18 Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою КМУ від 14.07.2021 № 723 у разі здійснення гарантом виплати на виконання гарантійних зобов`язань на вимогу банку-кредитора банк-кредитор зобов`язаний застосувати інструменти врегулювання заборгованості за кредитом (зокрема за рахунок стягнення грошових коштів з позичальника та/або поручителя, реалізації предметів забезпечення, реструктуризації заборгованості за кредитом) у найкоротші строки відповідно до внутрішніх правил і процедур банку - кредитора та законодавства щодо організації процесу управління проблемними активами в банках;
- згідно з п. п. 5 п. 18 Порядку частина коштів, отриманих банком-кредитором внаслідок застосування інструментів врегулювання простроченої заборгованості (крім коштів, отриманих від гаранта на виконання ним гарантійних зобов`язань за кредитом), перераховується до державного бюджету.
- банк мав заявити вимогу про стягнення даних коштів на користь державного бюджету України, як ним заявлялось в аналогічних справах (ухвала Господарського суду Житомирської області від 11.03.2025 по справі № 906/882/24, рішення Господарського суду Житомирської області від 29.07.2025 по справі №906/584/24;
- суд першої інстанції має право відмовити в задоволенні позову лише через те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту.

На адресу суду апеляційної інстанції 13.12.2025 від АТ КБ "Приватбанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Банк просить залишити судове рішення Господарського суду Житомирської області від 27.09.2025 у справі № 906/970/24 без змін в оскаржуваній ТОВ "Райки-Агроплюс" частині, а апеляційну скаргу - без задоволення.

14.01.2026 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" залишив без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ "Райки-Агроплюс" – задовольнив, рішення суду першої інстанції скасував та прийняв нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

Постановою Верховного Суду від 07.04.2026 касаційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 906/970/24 скасовано. Справу № 906/970/24 направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Суд касаційної інстанції зазначив, що не дослідивши належним чином умови кредитного договору щодо погодженого сторонами порядку зарахування Банком платежів, спрямованих на виконання умов зазначеного договору, а також докази, які підтверджують здійснення таких платежів, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про помилковість порядку зарахування Банком платежів на суму 69 222, 34 грн та про необхідність їх зарахування як платежів, сплачених на погашення тіла кредиту. При цьому суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.02.2024 у справі № 922/1341/23.
Окрім того, суд апеляційної інстанції помилково послався на положення статті 1090 ЦК України, оскільки параграф 2 глави 74 ЦК України виключено на підставі Закону України №1591-IX від 30.06.2021 "Про платіжні послуги", який введено в дію з 01.08.2022, тобто задовго до періоду з 29.01.2024 по 20.05.2024 протягом якого, на думку суду апеляційної інстанції, Банком неправильно відображено в розрахунку заборгованості платежів по тілу кредиту на суму 69 222, 34 грн.
Суд апеляційної інстанції, передчасно вважаючи, що Банком порушений порядок зарахування платежів на суму 69 222, 34 грн, на цій підставі помилково скасував рішення суду першої інстанції щодо стягнення 655 720, 76 грн заборгованості за тілом кредиту, 281023,18 грн заборгованості перед державним бюджетом, 5 747, 06 грн заборгованості за процентами та відмовив у задоволенні позову в цій частині, тобто фактично суд апеляційної інстанції відмовив у позові на суму значно більшу, аніж вважав необґрунтованою, не дослідив зібрані у справі докази та не здійснив власного розрахунку вимог, які підлягали б задоволенню.
Також передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що частина заборгованості у розмірі 991 666,64 грн є такою, термін виконання якої не настав, оскільки такий висновок зроблений апеляційним судом без належного дослідження положень кредитного договору та наданих сторонами доказів.

21.04.2026 справа № 906/970/24 надійшла на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2026 визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., судді Петухов М.Г., Мельник О.В.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 прийнято апеляційні скарги АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Райки-Агроплюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 24.09.2025 у справі № 906/970/24 до провадження. Розгляд апеляційних скарг призначено на 03.06.2026 о 15:30 год. Об`єднано апеляційні скарги для спільного розгляду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2026 розгляд справи відкладено на 29.06.2026 о 14:00 год.

На адресу суду апеляційної інстанції 29.06.2026 від ТОВ "Райки-Агроплюс" надійшла заява (судові дебати), у якій товариство просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 24.09.2025 в частині часткового задоволення позову АТ КБ "ПриватБанк" щодо стягнення солідарно з ТОВ "Райки-Агроплюс" та ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 655 720,76 грн - заборгованості за тілом кредиту; 281 023,18 грн - заборгованості перед державним бюджетом; 5 747,06 грн - заборгованості за процентами; 11 309,89 грн - витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У судових засіданнях представник АТ КБ "Приватбанк" підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги та скасувати оскаржуване рішення (в оскаржуваній частині), ухвалити нове рішення, яким задоволити вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 80 088, 10 грн; заперечив доводи апеляційної скарги ТОВ "Райки-Агроплюс".
Представник ТОВ "Райки-Агроплюс" у судових засіданнях підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги та скасувати оскаржуване рішення (в оскаржуваній частині), ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю; заперечив доводи апеляційної скарги АТ КБ "Приватбанк". 
Інші учасники справи явку повноважних представників у судові засідання не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення учасників справи про дату та час судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, заслухавши у судових засіданнях присутніх представників сторін, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 13.06.2022 між АТ КБ "Приватбанк" (Банк/позивач) та ТОВ "Райки-Агроплюс" (Позичальник/відповідач-1) укладено кредитний договір № 42948182-КД-2 (Кредитний договір, а. с. 16 - 23 том 1).
Пунктами А.1., А.2. Кредитного договору передбачено вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія. Надається у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в формі одноразового надання повної суми кредитного ліміту. Ліміт цього договору: 2 975 000 грн, на наступні цілі: придбання сівалки причепної пневматичної комбінованої Cirrus 6003-2С.
Відповідно до пункту А.3. Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту - 01.02.2025 включно.
Пунктом А.4. Кредитного договору визначено рахунок для обслуговування кредиту - НОМЕР_1 , отримувач - АТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, код ЄДРПОУ 42948182 (IBAN НОМЕР_2 ).
Пунктом А. 5 договору передбачено, що зобов`язання позичальника забезпечуються: договором застави сільськогосподарської техніки та договором поруки, укладеним з ОСОБА_1 .
Згідно з п. А. 6.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 13,62 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.
Проценти нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього Договору, якщо інше не передбачене п. 7.2 цього Договору. У випадку несплати процентів, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п. 2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору (пункт А. 8. Кредитного договору).
Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А. 1 цього договору з лімітом та на цілі, зазначені у п. А. 2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни.
Згідно із п. 2.2 договору позичальник зобов`язується, зокрема: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1 цього договору (п. 2.2.1); сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п. п. 4.1, 4.3 цього договору (п. 2.2.2); повернути кредит у терміни, встановлені п. п. 1.2, 2.3.2 цього договору (п. 2.2.3).
За умовами п. 3.1 договору зобов`язання позичальника забезпечуються згідно з п. А.5 цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. п. А.6.1, А.6.2 цього договору.
У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.
Пунктами 4.9 та 4.10 договору встановлено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму первісної суми цільового кредитного ліміту.
Нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.
Пунктом 6.1. Кредитного договору передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами, та діє до терміну, що зазначений в п. А.3 цього договору, або до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором, в залежності від того, яка подія настане раніше.
Кредитний договір підписано уповноваженими представниками сторін з використанням кваліфікованих електронних підписів, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а. с. 23, том 1).

13.06.2022 АТ КБ "Приватбанк" (Банк/позивач) та ТОВ "Райки-Агроплюс" (Позичальник/відповідач-1), керуючись приписами Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам малого та середнього підприємництва, затвердженого постановою КМУ від 24.01.2020 за № 28 (надалі Порядок), та Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою КМУ від 14.07.2021 № 723 (зі змінами та доповненнями) (надалі Порядок надання державних гарантій), враховуючи, що позичальник відповідає критеріям Порядку на отримання фінансової державної підтримки, уклали за допомогою кваліфікованих електронних підписів додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 42948182-КД-2 від 13.06.2022 (а. с. 24-27, том 1).
Відповідно до п. 1 додаткової угоди сторони узгодили, зокрема, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, Програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва (далі - Програма) та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. 
Умови та порядок надання фінансової державної підтримки позичальнику, визначені Порядком та цією додатковою угодою (п. "а"). Позичальник обізнаний про умови фінансової державної підтримки згідно з Порядком, які йому повністю зрозумілі й зобов`язується дотримуватися умов Порядку та нести відповідальність передбачені умовами Порядку та договором (п. "б"). Позичальник обізнаний про те, що його грошові зобов`язання перед Банком зі сплати основної суми кредиту частково забезпечені гарантією відповідно до Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723 зі змінами. При цьому позичальнику відомі, повністю зрозумілі умови надання гарантії, з якими (умовами) він повністю погоджується та вважає їх прийнятними для нього (п. "в").
Пунктом 2.1. додаткової угоди передбачено, що за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує Банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана та становить на дату укладання цієї додаткової угоди 13,62 % річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 7%; але не більше Індекс UIRD (3міс)+7% (обмеження встановлюється на дату укладання цієї Додаткової угоди). Подальший перегляд базової процентної ставки здійснюється відповідно до умов п. 2.1. цієї додаткової угоди за визначеною вище формулою без обмежень, де Індекс UIRD український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України.
Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі Інтернет на офіційному сайті Національного Банку України.
Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка "Viber"; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків банку та інших засобів комунікації.
У випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в пунктах 2.3., 2.7. цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі:
- в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення;
- в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно з п. 2.1. цієї додаткової угоди + 5% річних;
- в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати (п. 2.2. додаткової угоди № 1).
Сторони у п. 2.3. додаткової угоди № 1 погодили, що позичальник за умови належного виконання положень Порядку та умов договору за користування кредитом сплачує банку компенсаційні проценти у розмірі 7 % річних.
Також сторони погодили, що за надання кредиту позичальник сплачує банку комісійну винагороду в розмірі 0,5 відсотка від суми кредиту, за виключенням розміру кредиту на сплату страхових платежів. Ця комісійна винагорода є одноразовою, та сплачується позичальником в день укладання цієї додаткової угоди (п. 2.5. додаткової угоди № 1).
За обслуговування кредиту (операційні витрати Банку) позичальник сплачує Банку винагороду в розмірі 0,5% від суми кредиту, за виключенням розміру кредиту на сплату страхових платежів. Ця винагорода є одноразовою, та сплачується позичальником в день укладання цієї додаткової угоди (п. 2.6. додаткової угоди № 1).
За умовами п. 2.13 додаткової угоди позичальник визнає та підтверджує, що банк має всі повноваження стягувати з нього прострочену перед державою заборгованість та застосовувати інші інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, але не виключно, за рахунок реалізації простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 2.11. цієї додаткової угоди).
Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 42948182-КД-2 від 13.06.2022 підписано сторонами із використанням кваліфікованих електронних підписів та скріплено їх електронними печатками, що підтверджується Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого підпису від 13.06.2025 (а. с. 27 том 1).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 13.06.2022 між АТ КБ "Приватбанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель/відповідач-2) укладено договір поруки № 42948182-ДП-2/1 (договір поруки), предметом якого, відповідно до п. 1.1. договору, є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання зобов`язань ТОВ "Райки-Агроплюс" (далі - боржник) за кредитним договором №42948182-КД-2 від 13.06.2022 (а. с. 28-32, т. 1).
Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно з цим пунктом поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.
У випадку припинення боржника та/або заміни боржника в зобов`язанні/зобов`язаннях за кредитним договором на будь-яку іншу особу та переходу зобов`язання/зобов`язань боржника до будь-якої (будь-яких) іншої (інших) особи (осіб), внаслідок правонаступництва та/або переведення боргу на будь-яку інші особу (нового боржника), порука зберігає свою чинність в початковому обсязі до моменту повного виконання зобов`язань за кредитним договором, поручитель приймає на себе зобов`язання та згодний відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого іншого боржника (нового боржника) при настанні вказаних в даному пункті обставин, в зв`язку з чим, поручитель надає поруку перед кредитором за виконання новим боржником зобов`язань за кредитним договором у розмірі і порядку, визначеному умовами кредитного договору. При цьому, будь-які додаткові узгодження з поручителем не потрібні.
За приписами пунктів 1.3, 1.5 договору поруки поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
За умовами п. 2.1.2 договору поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого п.1.1 цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання(нь). Ненаправлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, незалежно від факту направлення чи ненаправлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.
Відповідно до п. 2.4.1 договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання боржника, зазначені в направленій кредитором вимозі згідно з п.п. 2.1.2 п. 2.1 цього договору.
Згідно з п. 4.1 договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за кредитним договором цей договір припиняє свою дію.
Договір поруки № 42948182-ДП-2/1 від 13.06.2022 підписано сторонами із використанням кваліфікованих електронних підписів та скріплено їх електронними печатками, що підтверджується Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого підпису від 13.06.2022 (а. с. 32, том 1).

16.06.2022 АТ КБ "Приватбанк" на поточний рахунок ТОВ "Райки-Агроплюс" перераховано кредитні кошти у розмірі 2 975 000,00 грн, що підтверджується копією виписки по рахунку НОМЕР_3 за період з 13.06.2022 по 08.08.2024 (а. с. 33, том 1).

Як зазначив позивач, кожні три місяці банк повідомляв ТОВ "Райки-Агроплюс" про зміну відсоткової ставки (а. с. 241 - 248, том 1).

ТОВ "Райки-Агроплюс" належним чином не виконало зобов`язання за договором в частині погашення заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом у строки, погоджені сторонами у графіку платежів, що підтверджується наданими АТ КБ "Приватбанк" виписками по рахунках.

01.05.2024 АТ КБ "Приватбанк" направило відповідачам повідомлення-вимогу за вих. №20610ZTSWS02H від 24.04.2024, згідно з якою повідомив про наявну заборгованість та вимагав її сплати в термін до 24.05.2024 - строк (01.02.2025), що узгоджений п. 5.10. Кредитного договору № 42948182-КД-2 від 13.06.2022, буде вважатись таким, що настав 24.05.2024 (а. с. 237 - 240, том 1).

07.06.2024 АТ КБ "Приватбанк" направило Міністерству фінансів України лист з підтвердженням отримання оплати за гарантією № 157 від 10.07.2023 за договором гарантії на суму 463 200,03 грн, про що було повідомлено позичальника та поручителя (а. с. 137 - 140 том 1).

03.07.2024 відповідно до умов договору про надання державної гарантії на портфельній основі № 13110-05/55 від 05.04.2022, була погашена заборгованість відповідача-1 за тілом кредиту в розмірі 463 200,03 грн.

У зв`язку з невиконанням ТОВ "Райки-Агроплюс" зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням гарантійних виплат гаранта заборгованість у позичальника станом на 07.08.2024 становила 1629 835,26 грн, з яких: 1 080 800,07 грн - заборгованості за тілом кредиту, 85 835,16 грн - заборгованості за процентами та 463 200,03 грн заборгованість перед державою за зворотною вимогою за сплаченою гарантією.

За час перебування справи в провадженні суду першої інстанції ТОВ "Райки-Агроплюс" здійснювалась часткова оплата коштів, які АТ КБ "Приватбанк" зараховані на погашення заборгованості за тілом кредиту в сумі 425 079, 31 грн (а. с. 138, том 2) та на погашення заборгованості перед державним бюджетом в сумі 182 176, 85 грн (а. с. 140, том 2).

Предметом первісного позову у цій справі є вимоги АТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ТОВ "Райки-Агроплюс" та ОСОБА_1 1 080 800,07 грн заборгованості за тілом кредиту, 85835,16 грн заборгованості за процентами, та додаткові витрати банку, пов`язані з виконанням кредитного договору в сумі 463 200,03 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору № CR 42948182-КД-2 від 13.06.2022 та договору поруки № 42948182ДП-2/1 від 13.06.2024 в частині повернення кредитних коштів.

Також 05.11.2024 ТОВ "Райки-Агроплюс" подало до суду першої інстанції зустрічну позовну заяву до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним пункту 2.5 додаткової угоди № 1, укладеної 13.06.20222 між позивачем та відповідачем щодо стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 0,5 % від суми кредиту та визнання недійсним пункту 2.6 додаткової угоди № 1 щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,5 % від суми кредиту.

АТ КБ "Приватбанк" в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 80 088, 10 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. 
Водночас ТОВ "Райки-Агроплюс" в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частинами першою, другою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Приписами статті 1049 ЦК України обумовлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено апеляційним судом, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши ТОВ "Райки-Агроплюс" (боржнику, відповідачу-1) суму кредиту в розмірі 2 975 000,00 грн. 
За домовленістю сторін вказаний кредит підлягав погашенню відповідно до узгодженого графіка платежів (а. с. 26, том 1).

Водночас судом апеляційної інстанції встановлено, що зобов`язання з повернення кредиту відповідачем-1 виконувалися неналежним чином. На дату звернення позивача до суду в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту було сплачено суму 1 894 199,93 грн. З вказаних коштів 463 200,03 грн становлять кошти державного бюджету, які перераховані Міністерством фінансів України як гарантом на виконання договору про надання державної гарантії на портфельній основі № 13110-05/55 від 05.04.2022.

Таким чином, на дату звернення до суду заборгованість ТОВ "Райки-Агроплюс" перед АТ КБ "Приватбанк" за тілом кредиту становила 1 080 800,07 грн (2 975 000,00 грн – 1 894 199,93 грн).

Окрім суми заборгованості за тілом кредиту, АТ КБ "Приватбанк" заявило позовну вимогу про стягнення з відповідачів 463 200,03 грн боргу перед державним бюджетом, який виник в результаті сплати Міністерством фінансів України, як гарантом, заборгованості відповідача-1 перед позивачем.

Так, статтею 560 ЦК України встановлено, що за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до частин першої, другої статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з договором про надання державної гарантії на портфельній основі № 13110-05/55 від 05.04.2022, укладеного між Міністром фінансів України (як гарантом, що діє від імені держави) та АТ "КБ "Приватбанк" (як банком-кредитором), гарант на умовах цього договору та в межах ліміту гарантії надає на користь банку-кредитора безвідкличну гарантію з метою гарантування виконання позичальниками частини своїх грошових зобов`язань перед банком-кредитором за кредитними договорами.
Як зазначено у п. п. 7 п. 1 договору гарантійним випадком є нездійснення позичальником планового платежу за основним боргом згідно з графіком платежів за будь-яким кредитом, включеним до портфеля і несплата такого платежу протягом 90 календарних днів.
Відповідно до п. 31 договору у разі настання гарантійного випадку банк-кредитор надсилає гаранту вимогу, а агенту - копію вимоги разом з інформацією щодо сум, що належать до сплати гарантом, та підтверджувальними документами (лист із зазначенням переліку кредитів, за якими виникла прострочена заборгованість), не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому виник гарантійний випадок.
За умовами п. 33 договору банк кредитор зобов`язаний протягом двох банківських днів з дати надсилання відповідної вимоги гаранту письмово повідомити позичальникам за кредитами, включеними до вимоги, про надіслання відповідної вимоги гаранту.
Згідно з п. 35 договору гарант на підставі вимог, отриманих від банку-кредитора, з урахуванням інформації агента щодо перевірки вимог сплачує на рахунок банку-кредитора суму сплати за гарантією згідно з вимогою раз на місяць за умови одночасного дотримання встановлених договором вимог.
Відповідно до п. 39 договору з метою реалізації зворотної вимоги (регресу) гаранта до позичальника та на виконання статті 17 Бюджетного кодексу України і вимог, передбачених пунктами 38 і 40 цього договору, банк-кредитор, виступаючи на підставі Порядку та цього договору, зобов`язується: 1) застосувати інструменти врегулювання заборгованості (в тому числі, за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом з метою погашення простроченої заборгованості перед бюджетом та зобов`язань позичальника зі сплати пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору, за таким проблемним кредитом; 2) здійснювати заходи щодо стягнення суми, сплаченої гарантом, з усіма процесуальними правами, що надаються позивачу (крім права підпису заяви про повну або часткову відмову від заяви про порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство, підпису заяви про відмову від заяви з грошовими вимогами до боржника; підпису заяви про повне або часткове визнання позову, про повну або часткову відмову від позову, про зменшення розміру позовних вимог), зокрема в судах, а також органах нотаріату, органах державної виконавчої служби, з приватними виконавцями, арбітражними керуючими, адвокатами.
За приписами п. 40 договору кошти, отримані внаслідок застосування інструментів врегулювання заборгованості (в тому числі за рахунок реалізації предмета забезпечення) за проблемним кредитом, перераховуються на рахунок гаранта в сумі, пропорційній ставці індивідуальної гарантії за таким проблемним кредитом (але не більше загальної суми всіх сум сплати за гарантією, яка сплачена за таким проблемним кредитом, та пені, нарахованої відповідно до пункту 45 цього договору) та зараховуються гарантом насамперед у рахунок погашення простроченої заборгованості перед бюджетом, у зв`язку з чим банк-кредитор робить відповідний бухгалтерський запис та зменшує заборгованість позичальника перед державним бюджетом.
За умовами п. 43 договору робота із стягнення з позичальника простроченої заборгованості перед державою проводиться банком-кредитором на підставі Порядку, статті 17 Бюджетного кодексу України та цього договору відповідно до внутрішніх правил та процедур банку-кредитора та законодавства щодо організації процесу управління проблемними активами в банках України до прийняття банком-кредитором обґрунтованого рішення про те, що подальше проведення такої роботи є економічно недоцільним. Таке рішення банку-кредитора повинно бути перевірене агентом та погоджене з Гарантом протягом 30 банківських днів з дати отримання Гарантом (з копією агенту) відповідного клопотання (строк погодження Гарантом такого рішення може бути продовжений на обґрунтовану вимогу Гаранта або агента).

Як встановлено апеляційним судом, внаслідок порушення відповідачем-1 умов кредитного зобов`язання Міністерство фінансів України як гарант виконання його обов`язків за Кредитним договором перерахувало на користь позивача суму гарантії у розмірі 463200,03 грн. Таким чином, на момент звернення з позовом до суду, заборгованість відповідача-1 перед державним бюджетом становила 463 200,03 грн.

Апеляційний господарський суд зазначає, що за приписами частини першої статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Водночас право АТ КБ "Приватбанк" на пред`явлення позову про стягнення виплаченої суми державної гарантії прямо передбачене пунктами 39, 40 договору № 13110-05/55, а також пунктом 2.13 додаткової угоди до Кредитного договору.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду справи у період з 20.09.2024 по 24.09.2025 відповідачем-1 було здійснено часткове погашення заборгованості на загальну суму 607 256,16 грн. Із вказаних коштів 425 079, 31 грн спрямовано на погашення тіла кредиту, а 182 176,85 грн - на погашення заборгованості перед державним бюджетом.

У зв`язку із добровільним погашенням частини заборгованості відповідачем-1 після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення 425 079,31 грн боргу за тілом кредиту та 182 176,85 грн боргу перед бюджетом на підставі пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно решти заявлених вимог місцевий господарський суд правильно встановив, що з урахуванням здійсненого часткового погашення залишок невиконаних зобов`язань ТОВ "Райки-Агроплюс" за тілом кредиту становить 655 720, 76 грн, а заборгованість перед державним бюджетом - 281 023,18 грн. Оскільки відповідачем-1 факт наявності вказаного залишку заборгованості не спростовано, а доказів її повного погашення суду не надано, ці суми підлягають примусовому стягненню.

Щодо доводів ТОВ "Райки-Агроплюс", викладених в апеляційній скарзі про неправильне зарахування банком коштів, сплачених позичальником за договором, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з оскарженням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
У справі № 922/1341/23, судом викладено висновок про те, що оскільки сторонами чітко визначено черговість погашення грошового зобов`язання, незалежно від інформації, вказаної позичальником у графі "призначення платежу", розподіл сум має здійснюватися кредитором відповідно до умов договору, тобто в порядку, встановленому п. 3.10. договору. Така правова позиція відповідає положенням статті 534 ЦК України.
Так, пунктом п. 4.8. Кредитного договору встановлена черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Відповідно до змісту вказаного пункту договору зобов`язання за цим договором у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 2.2.15, 2.3.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі – простроченої винагороди, далі – винагороди, далі – прострочених процентів, далі – процентів згідно п. 5.10. цього договору, далі – прострочених процентів, далі – процентів, далі – простроченого кредиту, далі – кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.2 цього договору. Остаточне погашення заборгованості за цим договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, сторони узгодили дії банку по розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, згідно з черговістю погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті договору. При цьому, сторони узгодили, що додаткові вимоги до позичальника, щодо реалізації банком свого права по стягненню неустойки, не потрібні. У разі, якщо банк не реалізує свого права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, банк на свій вибір телекомунікаційного способу доставки інформації, узгодженими сторонами способами телекомунікацій, повідомляє позичальника про таке, протягом 5 днів з дати отримання грошей від позичальника. Узгодженими сторонами способами телекомунікацій є: відповідне повідомлення, система "Приват24 для бізнесу", СМС - повідомлення. 
Умови п. 4.8. договору не поширюються на випадки, коли позичальник здійснює часткове дострокове погашення кредиту та за договором немає простроченої винагороди банку, витрат/збитків банку, неустойки, які належать до сплати на підставі цього договору. При частковому достроковому погашенні кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, першочергово спрямовуються на сплату процентів за користування кредитом у розмірі, що підлягає сплаті за договором у поточному періоді відповідно до п. 4.10 договору. Після сплати процентів за користування кредитом, у розмірі, що підлягає сплаті за договором у поточному періоді, решта платежу спрямовується на здійснення платежів, належних за договором, у такій послідовності: погашення винагороди, далі – кредиту.

В апеляційній скарзі ТОВ "Райки-Агроплюс" посилається на те, що відповідно до виписки за рахунком № 29094006417614 банк здійснював неправомірний розподіл грошових коштів. Зокрема, скаржник зазначає про такі факти: платіж від 29.01.2024 на суму 45 000,00 грн мав призначення "погашення тіла кредиту", проте згідно з розрахунком заборгованості цю суму було розподілено банком як 39 880,52 грн на тіло кредиту та 5 119,48 грн на відсотки; платіж від 27.03.2024 на суму 48 000,00 грн із призначенням "погашення тіла кредиту" було віднесено банком як 14 399,94 грн на тіло кредиту та 33 600,06 грн на відсотки; платіж від 19.04.2024 на суму 50 000,00 грн із аналогічним призначенням було зараховано як 35 795,00 грн на тіло кредиту та 14 205,00 грн на відсотки; платіж від 20.05.2024 на суму 35 000,00 грн із призначенням "погашення тіла кредиту" розподілено як 18 702,20 грн на тіло кредиту та 16 297,80 грн на відсотки.

Водночас апеляційним господарським судом приймаються до уваги пояснення АТ КБ "Приватбанк" про те, що рахунок НОМЕР_1 , виписку по якому аналізує скаржник, є транзитним рахунком для зарахування коштів, які в подальшому автоматично розподілялися по рахунках, відкритих для обслуговування кредиту (зокрема, рахунок обліку тіла кредиту, рахунок обліку процентів тощо).

Як підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по транзитному рахунку НОМЕР_1 (яка надавалася позивачем разом із позовною заявою, а. с. 79-82, том 1), згідно з графою "Обороти кредит", що фіксує надходження коштів, 29.01.2024, 27.03.2024, 19.04.2024 та 20.05.2024 від ТОВ "Райки-Агроплюс" дійсно надійшли кошти у розмірі 45000,00 грн, 48 000,00 грн, 50000,00 грн та 35000,00 грн. Призначення вказаного платежу визначено як: "погашення тіла кредиту за кредитним договором № 42948182-КД-2 від 13.06.2022".

Колегія суддів зазначає, що у разі виникнення простроченої заборгованості, Банк має право та обов`язок розподіляти кошти, що надійшли, відповідно до черговості, встановленої договором та законом. Така черговість прямо передбачена п. 4.8. кредитного договору та ст. 534 Цивільного кодексу України, які встановлюють пріоритетність погашення прострочених процентів та процентів перед основною сумою боргу (тілом кредиту).

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що АТ КБ "Приватбанк" відповідно до умов кредитного договору та за наявності простроченої заборгованості за процентами правомірно здійснив розподіл отриманих платежів у розмірах 45 000,00 грн, 48000,00 грн, 50 000,00 грн та 35 000,00 грн із транзитного рахунку № НОМЕР_1 на відповідні рахунки обслуговування. Вказані операції належним чином відображені у наявних в матеріалах справи виписках за рахунками обліку № 20686006410910 та № НОМЕР_3 .
Зокрема, перераховані кошти були розподілені банківською установою таким чином: 1) платіж від 29.01.2024 на суму 45 000,00 грн: 39 880,52 грн спрямовано на тіло кредиту, 5119,48 грн - на відсотки; 2) платіж від 27.03.2024 на суму 48 000,00 грн: 14 399,94 грн спрямовано на тіло кредиту, 33 600,06 грн - на відсотки; 3) платіж від 19.04.2024 на суму 50 000,00 грн: 35 795,00 грн спрямовано на тіло кредиту, 14 205,00 грн - на відсотки; 4) платіж від 20.05.2024 року на суму 35 000,00 грн: 18 702,20 грн спрямовано на тіло кредиту, 16 297,80 грн - на відсотки.
Вказані обставини повністю відповідають даним, які містяться у розрахунку заборгованості за кредитним договором № CR 42948182-КД-2 від 13.06.2022.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що ТОВ "Райки-Агроплюс" не довело, а судом апеляційної інстанції не виявлено фактів порушення з боку АТ КБ "Приватбанк" узгодженого сторонами порядку чи визначеної кредитним договором та/або законом черговості зарахування грошових платежів.

Також, згідно з вимогами процесуального законодавства щодо виконання обов`язку суду необхідно належним чином дослідити поданий стороною доказ (розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю або частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести в рішенні свій розрахунок (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 204/2217/16, від 11.11.2020 року у справі № 723/602/17, від 05.08.2020 року у справі № 367/786/17, від 13.02.2019 року у справі № 753/23979/15 та від 31.07.2019 року у справі № 753/11963/15, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17.

Беручи до уваги викладене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема й розрахунок заборгованості за кредитним договором № CR 42948182-КД-2 від 13.06.2022, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази у встановленому порядку підтверджують заявлений у даній справі розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Щодо доводів ТОВ "Райки-Агроплюс" про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором з посиланням на те, що повідомлення-вимога за вих. № 20610ZTSWS02H від 24.04.2024 є неналежним доказом, оскільки не підписане, то суд зазначає наступне. 

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. "а" п. 2.3.2 Кредитного договору, сторони узгодили право Банку зажадати дострокового повернення кредиту, сплати процентів та виконання інших зобов`язань у повному обсязі шляхом відправлення відповідного повідомлення. При цьому сторони встановили, що за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, такі терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій та не спростовано ТОВ "Райки-Агроплюс", 01.05.2024 АТ КБ "Приватбанк" направив відповідачам повідомлення-вимогу за вих. № 20610ZTSWS02H від 24.04.2024, згідно з якою повідомив про наявну заборгованість та вимагав її сплати в термін до 24.05.2024 - строк (01.02.2025), що узгоджений п. 5.10. Кредитного договору № 42948182-КД-2 від 13.06.2022 буде вважатись таким, що настав 24.05.2024 (а. с. 237, 238, том 1).

Колегія суддів приймає до уваги доводи АТ КБ "Приватбанк" про те, що долучена до матеріалів справи повідомлення-вимога за вих. № 20610ZTSWS02H від 24.04.2024 є копією, роздрукованою з внутрішніх програмних комплексів Банку. При цьому оригінал документу, що був належним чином направлений відповідачам, був підписаний уповноваженою особою Банку відповідно до встановлених внутрішніх процедур. 

Водночас факт відправлення вимоги підтверджується доказами такого відправлення, які були надані до матеріалів справи (а. с. 239, 240, том 1). 

Отже, враховуючи те, що відповідачі допустили прострочення виконання зобов`язань, Банк правомірно скористався своїм правом, яке передбачене пунктом 2.3.2 Кредитного договору, та висунув вимогу про дострокове повернення кредиту. Оскільки вказана вимога не була виконана боржником у встановлений строк, строк виконання зобов`язання вважається таким, що настав. Доводи скаржника вказаних висновків суду не спростовують.

Також щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши кошти як "заборгованість перед державним бюджетом", то суд зазначає наступне.

Відповідно до договору про надання державної гарантії № 13110-05/55 та додаткової угоди № 1 до нього, Банк у разі виплати йому гарантії зобов`язаний вжити заходів щодо стягнення з боржника сплаченої гарантом суми на користь держави (зворотна вимога регресу). 

Місцевий господарський суд обґрунтовано встановив, що право АТ КБ "Приватбанк" на пред`явлення позову про стягнення виплаченої суми державної гарантії прямо передбачене пунктами 39, 40 договору № 13110-05/55, а також пунктом 2.13 додаткової угоди до кредитного договору. Таким чином, Банк є належним позивачем у частині вимог про стягнення вказаних коштів.

Водночас висновок суду, який визначив у резолютивній частині рішення про стягнення цих коштів саме як "заборгованість перед державним бюджетом", є не виходом за межі позовних вимог, а належною правовою кваліфікацією заявленої до стягнення суми, що є прямим обов`язком суду. Суд першої інстанції правильно класифікував правову природу цього платежу та ухвалив законне рішення, належним чином врахувавши факт часткового погашення цієї заборгованості скаржником під час розгляду справи.

Щодо вимоги АТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ТОВ "Райки-Агроплюс" та ОСОБА_1 85 835,16 грн. заборгованості по сплаті відсотків, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Умови щодо розміру процентів, тип процентної ставки (змінювана) та порядок сплати процентів за кредитним договором визначені умовами п. п. 2.1 - 2.3 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 42948182-КД-2 від 13.06.2022, яка укладена відповідно до приписів Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 28 та Порядку надання державних гарантій на портфельній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 723.
Пунктом пп. 1 п. 7 Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 28 (в редакції станом на дату підписання додаткової угоди № 1 від 13.06.2022) передбачено, що державна підтримка надається в межах отриманих Фондом коштів, передбачених у державному бюджеті, у вигляді часткової компенсації Фондом процентних ставок за кредитами, що надаються суб`єктам підприємництва для реалізації мети, визначеної пунктом 4 цього Порядку (далі - компенсація процентів).
Пунктом 1 додаткової угоди № 1 сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А. 3 договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку, Програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки. Кредитні гроші позичальник витрачає з метою:
- розвитку підприємництва, зокрема сприяння розвитку суб`єктів підприємництва, збільшення обсягів виробництва, експорту, імпортозаміщення, високотехнологічного виробництва, енергоефективності, впровадження інновацій, сприяння створенню нових робочих місць та підприємств, поверненню трудових мігрантів до України, а саме на:
- придбання та/або модернізацію основних засобів позичальником, за винятком придбання транспортних засобів (крім тих, що будуть використовуватися в комерційних та виробничих цілях).
Пунктом 2.1. додаткової угоди передбачено, що за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана та становить на дату укладання цієї додаткової угоди 13,62 % річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: 
Індекс UIRD (3 місяці) + 7%; 
але не більше Індекс UIRD (3міс)+7% (обмеження встановлюється на дату укладання цієї Додаткової угоди). Подальший перегляд базової процентної ставки здійснюється відповідно до умов п. 2.1. цієї додаткової угоди за визначеною вище формулою без обмежень,
де Індекс UIRD український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України.
Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі Інтернет на офіційному сайті Національного Банку України.
Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber»; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків банку та інших засобів комунікації.
Згідно з п. п. 2.2. додаткової угоди № 1 у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в пунктах 2.3., 2.7. цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі:
- в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення;
- в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно з п. 2.1. цієї Додаткової угоди + 5% річних;
- в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.
Пунктом 2.3 додаткової угоди № 1 від 13.06.2022 позичальник за умови належного виконання положень Порядку та умов договору за користування кредитом сплачує банку компенсаційні проценти в розмірі 7% річних.
Розмір компенсаційних процентів, що зазначений в цьому пункті, Банк щоквартально переглядає. Критерієм для перегляду банком розміру компенсаційної процентної ставки є приріст робочих місць позичальника. Під час аналізу приросту робочих місць позичальника банк враховує зміни середньої чисельності працівників за попередній звітний календарний квартал з урахуванням інших учасників групи пов`язаних контрагентів.
У разі виконання ним вимоги щодо приросту нових робочих місць (збільшення середньої чисельності працівників суб`єкта підприємництва), зокрема створення не менше двох нових робочих місць протягом періоду, що завершується першим повним календарним кварталом кредитування суб`єкта підприємництва, компенсаційна процентна ставка знижується до рівня 5 відсотків річних та застосовується в наступному календарному кварталі. У подальшому протягом строку кредитування за умови збереження суб`єктом підприємництва робочих місць на рівні звітного (попереднього) календарного кварталу або створення нових робочих місць компенсаційна процентна ставка залишається на рівні 5 відсотків річних. У разі зменшення фактичної кількості робочих місць на останній день місяця звітного (попереднього) календарного кварталу компенсаційна процентна ставка за кредитом, наданим суб`єкту підприємництва, на наступний календарний квартал збільшується на 1 процентний пункт за кожного штатного працівника, який був скорочений/звільнений протягом звітного (попереднього) календарного кварталу (збільшення процентної ставки не застосовується за умови, якщо після скорочення/звільнення працівника (працівників) суб`єктом підприємництва його середня чисельність працівників становить на рівні не менше зафіксованого банком за результатами періоду, що завершився першим повним календарним кварталом кредитування з урахуванням двох нових робочих місць, створених протягом зазначеного періоду), але в будь-якому випадку розмір компенсаційної процентної ставки за кредитом, наданим суб`єкту підприємництва, не може бути вище 7 відсотків річних.

Для позичальників, яким встановлено компенсаційні проценти в розмірі 7 відсотків річних, протягом строку кредитування компенсаційна процентна ставка зменшується або збільшується за результатами щоквартального перегляду Банком на 0,5 процентного пункта за кожне створене/скорочене позичальником нове робоче місце (збільшення/зменшення фактичної кількості робочих місць позичальником на дату останнього дня місяця звітного (попереднього) календарного кварталу порівняно з датою укладення Договору), але в будь-якому разі розмір компенсаційної процентної ставки за кредитом, наданим позичальнику, не може бути нижче 5 відсотків річних та не може бути вище 7 відсотків річних.
У випадку неподання або невчасного подання, а саме до кінця першого місяця кварталу наступного за звітним, позичальником до банку форми фінансової або податкової звітності по всім учасникам групи пов`язаних контрагентів без відповідної відмітки органу державної статистики або державної фіскальної служби про отримання зазначеної звітності, розмір компенсаційної процентної ставки, у наступному (за звітним) календарному кварталі за кредитом позичальника, встановлюється на рівні 7 % річних.
Датою чинності зміненої компенсаційної процентної ставки є 1-ше число другого місяця календарного кварталу, що слідує за звітним кварталом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що АТ КБ "Приватбанк" здійснював щоденне нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до умов пунктів 2.1 – 2.3 додаткової угоди № 1 до договору від 13.06.2022 та обліковував їх на банківському рахунку № НОМЕР_4 (а. с. 34– 78, том 1). 

Водночас окремо на банківському рахунку № НОМЕР_5 (а. с. 97– 98, том 1) АТ КБ "Приватбанк" здійснювало облік відсотків, які підлягали компенсації Фондом розвитку підприємництва. При цьому сума компенсації процентів, що підлягає сплаті Фондом, розрахована як різниця між сумою нарахованих процентів за користування відповідачем-1 кредитом протягом місяця із застосуванням базової процентної ставки та сумою нарахованих процентів із застосуванням компенсаційної процентної ставки.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, за період з 16.06.2022 по 23.05.2024 за кредитним договором № 42948182-КД-2 від 13.06.2022 відповідачу-1 було нараховано відсотки в загальній сумі 800 701,23 грн, з яких сплачено 714 866,07 грн. 

Згідно з випискою за банківським рахунком № НОМЕР_4 , відповідач-1 самостійно сплатив нараховані відсотки в сумі 283 252,17 грн. Як державна підтримка Фондом розвитку підприємництва було компенсовано відсотки в розмірі 431 613,90 грн, що також підтверджується випискою за вказаним рахунком.

Отже, загальний розмір заборгованості за нарахованими відсотками становить 85 835,16 грн. Із вказаної суми заборгованість за відсотками у розмірі 80 088,10 грн обліковується позивачем на банківському рахунку № НОМЕР_5 (а. с. 97– 98, том 1) як відсотки, які підлягають компенсації Фондом розвитку підприємництва відповідно до Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 року № 28. Водночас заборгованість за відсотками в сумі 5 747,06 грн обліковується позивачем на банківському рахунку № НОМЕР_6 як відсотки, що мають бути сплачені безпосередньо відповідачем-1 (а. с. 83– 95, том 1).

При цьому заборгованість зі сплати кредиту у відповідача-1 виникла лише з 01.01.2024, коли ним не було здійснено черговий платіж відповідно до узгодженого Графіка погашення заборгованості.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 28, сплата Фондом компенсації процентів за кредитами, наданими суб`єктам підприємництва, здійснюється з використанням рахунків умовного зберігання (ескроу), відкритих Фондом в уповноваженому банку.
Фонд з метою сплати суб`єктам підприємництва компенсації процентів за кредитами, наданими уповноваженим банком, відкриває рахунок умовного зберігання (ескроу) в такому уповноваженому банку.
Порядком визначено, що за умови вчасного та в повному обсязі виконання суб`єктом підприємництва зобов`язань за кредитним договором уповноважений банк щомісяця перераховує кошти компенсації процентів з рахунка умовного зберігання (ескроу) Фонду для подальшого зарахування таких коштів в рахунок часткового погашення нарахованих процентів за кредитом суб`єкта підприємництва відповідно до умов договору про співробітництво, укладеного між Фондом та уповноваженим банком, кредитного договору, укладеного уповноваженим банком із суб`єктом підприємництва, та договору рахунка умовного зберігання (ескроу), укладеного між Фондом і уповноваженим банком.
Поповнення рахунка умовного зберігання (ескроу), відкритого Фондом в уповноваженому банку, здійснюється Фондом на підставі заявки уповноваженого банку на таке поповнення, переліку суб`єктів підприємництва, складеного за формою, встановленою Фондом, яким були сплачені компенсації процентів. Заявка на поповнення рахунка умовного зберігання (ескроу) складається за формою, встановленою Фондом, та подається до Фонду в порядку, передбаченому договором про співробітництво, укладеним між Фондом та уповноваженим банком (п. 23).
Надання Фондом державної підтримки суб`єкту підприємництва шляхом часткової компенсації процентів призупиняється у разі порушення суб`єктом підприємництва більше ніж на 15 календарних днів зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту (частини кредиту) та/або щодо своєчасно сплати суб`єктом підприємництва частини нарахованих процентів за кредитом у розмірі компенсаційної процентної ставки. Сплата компенсації процентів відновлюється у разі погашення суб`єктом підприємництва заборгованості за кредитним договором або здійснення уповноваженим банком та суб`єктом підприємництва реструктуризації прострочено ним заборгованості за кредитним договором. За період призупинення надання державної підтримки суб`єкту підприємництва шляхом сплати компенсації процентів відповідна компенсація процентів не сплачується та державна підтримка за цей період не надається (п. 29).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що саме АТ КБ "Приватбанк" як уповноважений банк, керуючись умовами Порядку та укладеного Кредитного договору, наділений правом, за наявності визначених підстав, призупиняти участь або виключати відповідного суб`єкта підприємництва з Програми надання фінансової державної підтримки.

Однак, як зазначалося вище, заборгованість у відповідача-1 виникла лише з 01.01.2024, і до вказаної дати позивач не заявляв про наявність заборгованості з боку боржника. Матеріали справи не містять доказів прийняття позивачем рішення про призупинення державної підтримки у вигляді часткової компенсації відсотків за користування кредитом.

З огляду на викладене, суд вважає недоведеною наявність правових підстав для стягнення з відповідачів тієї частини відсотків, яка підлягає компенсації через Фонд розвитку підприємництва як фінансова державна підтримка в сумі 80 088,10 грн. 

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 80 088,10 грн відсотків задоволенню не підлягають. Водночас позовна вимога про стягнення відсотків у сумі 5 747,06 грн, які згідно з умовами договору мають бути сплачені безпосередньо відповідачем-1, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи АТ КБ "Приватбанк", викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення суду, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також суд звертає увагу, що право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачене у процесуальному законі незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання. Позовні вимоги у цій справі є однорідними та нерозривно пов`язаними з обов`язком належного виконання основного зобов`язання за кредитним договором, а тому ефективний судовий захист прав та інтересів позивача буде можливим за умови розгляду цього спору в межах однієї справи одним судом. Аналогічна правова позиції викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 у справі № 638/13998/14-ц.

З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості солідарно з боржника (відповідача-1) та поручителя (відповідача-2), оскільки між вказаними сторонами існує солідарна відповідальність за виконання зобов`язань за кредитним договором, а їх спільний розгляд відповідає засадам ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 24.09.2025 у справі № 906/970/24 ґрунтується на повній та всебічній оцінці обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому його необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Райки-Агроплюс" - без задоволення.

Судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційних скарг, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на скаржників.

Також постановою Верховного Суду від 07.04.2026 касаційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 906/970/24 скасовано. Справу № 906/970/24 направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
При цьому у постанові вказано, що оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 906/970/24 підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції на новий апеляційний розгляд, то розподіл судових витрат, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що постановою Верховного Суду від 07.04.2026 касаційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково, судовий збір, сплачений позивачем за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 року у цій справі, у сумі 22 619,8 грн підлягає покладенню на відповідачів солідарно відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Райки-Агроплюс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 24.09.2025 у справі № 906/970/24 - без змін.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райки-Агроплюс" (13333, Житомирська область, Бердичівський район, с. Райки, вул. Центральна, 33, код ЄДРПОУ 42948182) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) 22 619,8 грн судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у даній справі.

3. Видачу судового наказу доручити Господарському суду Житомирської області. 

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений 07 липня 2026

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Мельник О.В.