Справа № 445/566/25 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О. М. 
Провадження № 22-ц/811/3121/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М.
за участю: представника ОСОБА_1 –
ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 – Моленя Р.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкодиу розмірі 264 606,84 грн, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування заявленого позову вказує, що 06.08.2024 о 13:20 год у м. Золочів на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі – ДТП) за участі автомобіля марки «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 13.09.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», яке визнало дану подію страховим випадком і виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 115 537,00 грн. Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ ЕР-218466650 страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану майну особи становить 160 000,00 гривень, франшиза становить 0 гривень. 
Відповідно до висновку експерта №22625 від 16.09.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП в цінах на дату ДТП становила 380 143,84 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 06.08.2024 в цінах на дату ДТП становила 130 392,04 грн.
Оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп»визнала дану подію страховим випадком і виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі – 115 537,00 грн, позивач вважає, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп»має здійснити доплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 14 855,04 грн.
Натомість із відповідача ОСОБА_3 позивач просить стягнути 249 751,80 грн (380 143,84 грн – 130 392,04 грн), тобто різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та вартістю відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу, яка виплачується страховою компанією.
Додатково позивач просив стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору, витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн, а також витрати на залучення експерта у розмірі 7 500,00 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14.08.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено.
Рішення суду оскаржив  ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що на підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивачем до позовної заяви було долучено Висновок експерта №22625 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 16.09.2024 судовим експертом Холодцовим Дмитром Валентиновичем. Позивач звернувся до суду із Висновком експерта №22625 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження в якому зазначено, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта відповідно до ст. 384 ККУ та такий виготовлений для подальшого подання до суду. Отже, оскільки наданий позивачем Висновок експерта №22625 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження проведений згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092, будь-яких належних та допустимих доказів на його спростування відповідачами не надано, то він є належним та допустимим доказом завданої позивачу матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та ОСОБА_3 подали письмові відзиви на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча була належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не відповідає
Судом встановлено, що 06.08.2024 о 13:20 год у м. Золочів на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 13.09.2024 у справі № 445/1801/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього відповідне адміністративне стягнення.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», що підтверджується відповідним полісом № 218466650, який був чинним, станом на 06.08.2024.
У відповідь на адвокатський запит адвоката Шумляковського В.В. – Целіковського В. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» листом від 09.10.2024 надала інформацію про те, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» згідно полісу № ЕР-218466650. За договором страхування страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн, розмір франшизи – 0,00 грн. 
Відповідно до Висновку експерта № 22625 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 16.09.2024 судовим експертом Холодцовим Д.В. за заявою ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобілля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП в цінах на дату ДТП становила 380 143,84 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобілля «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 06.08.2024 в цінах на дату ДТП становила 130 392,04 грн.
ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» визнала дану подію страховим випадком і виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 115 537,00 грн.
Згідно частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а, отже, підставою цивільно - правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.
Зобов`язання із заподіяння шкоди – це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті1166 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Згідно з частинами 1,2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (стаття 980 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування», до них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV), чинний на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац 1 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17 (провадження № 61-26508св18) вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували проведення ремонту пошкодженого автомобіля, що позбавляє суд можливості встановити реальні збитки позивача та його дійсні витрати на відновлення пошкодженого автомобіля. При цьом суд не взяв до уваги наданий позивачем висновок експертного дослідження № 22625 від 16.09.2024.
Однак з цим висновком суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке. 
Цивільне судочинство, відповідно до приписів ч.1,3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі № 753/21177/16-ц, від 25.07.2019 у справі №221/6180/16-ц, від 03.06.2021 у справі № 461/2217/19.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
На підтвердження вартості відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивачем надано Висновок експерта № 22625 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 16.09.2024 судовим експертом Холодцовим Д.В.
Висновок експерта № 22625 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження проведений відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092. Висновок складений судовим експертом, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію інженера з експлуатації автомобільної техніки, кваліфікацію судового експерта з правом проведення експертиз зі спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». У висновку зазначено, що такий підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначеного висновку та визначеного розміру матеріального збитку та вартості транспортного засобу після ДТП, відповідачами не надано, клопотання про призначення відповідної судової експертизи не заявлено, а тому колегія суддів визнає висновок експерта № 22625 від 16.09.2024 належним та допустимим доказом на підтвердження розміру матеріального збитку.
Крім цього колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 145/5/2092, У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо). 
Отже, запрошення заінтересованих осіб є правом, а не обов`язком експерта, який проводить технічний огляд транспортного засобу, яке реалізується ним лише у разі потреби, а відтак, проведення технічного огляду автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за відсутності відповідачів не є порушенням п.5.2 Методики та не тягне за собою недостовірності висновку судового експерта.
До того ж, як правильно звернув увагу позивач, до позовної заяви було долучено докази на підтвердження відправлення повідомлення про огляд пошкодженого транспортного засобу відповідачам у справі.
Враховуючи, що ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп»частково відшкодувало позивачу суму матеріального збитку у розмірі 115 537,00 грн, не відшкодованою залишилася сума у розмірі 264 606,84 грн (380 143,84 грн – 115 537,00 грн).
При цьому із ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь позивача слід стягнути суму матеріального відшкодування у розмірі 14 855,04 грн у вигляді недоплаченої страхової суми (130 392,04 грн – 115 537,00 грн), а із ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути суму матеріального відшкодування у розмірі 249 751,80 грн (380 143,84 грн – 130 392,04 грн), в порядку деліктного зобов`язання.
Крім цього позивачем було заявлено клопотання про стягнення судових витрат.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; (пункти 1,2 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Під час визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15, від 12.05.2020 в справі № 904/4507/18, від 22.05.2024 в справі № 754/8750/19.
На підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, представником позивача – Петриною С.М. подано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2Б/0076 від 13.08.2024, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Центр захисту при ДТП «Автопоміч», Додаток № 2 до Договору про надання професійної правничої(правової) допомоги № 2Б/0076 від 13.09.2024, Детальний опис робіт від 10.03.2025.
Відповідно до Додатку № 2 до Договору про надання професійної правничої(правової) допомоги № 2Б/0076 від 13.09.2024 вартість послуг Адвокатського об`єднання щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 по захисту його інтересів становить 3000,00 грн за годину роботи адвоката, що пов`язана з наданням професійної правничої (правової) допомоги клієнту. 
Як вбачається із Детального опису робіт від 10.03.2025 загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги ОСОБА_1 становить 6 годин 00 хвилин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години в 3000,00 грн, становить 18 000,00 грн. 
У відзиві на позову заяву ОСОБА_3 скористався своїм правом на висловлення заперечення щодо заявлених у цих документах розмірів витрат на правничу допомогу, та заявив клопотання про зменшення розмірів цих витрат, посилаючись на їх не співмірність.
Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката та враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, колегія суддів вважає за необхідне, виходячи із принципів пропорційності, розумності і співмірності, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції до 10 000,00 грн.
Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, колегія суддів встановила, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги:зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, опрацювання законодавчої бази, аналіз судової практики, збір необхідних доказів, формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії, подання адвокатських запитів мають організаційний характер та зводяться до єдиної дії – формування правової позиції позивача та звернення до суду зі позовом.
Щодо клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що таке слід задовольнити частково.
Як вбачається із Детального опису робіт від 09.09.2025 вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг Шумляковському В.В. у суді апеляційної інстанції, при вартості однієї нормо години в 3000,00 грн, становить 9 000,00 грн. При цьому відповідно до Детального опису позивачу надано такі послуги: підготовка та подання апеляційної скарги, а також детального опису робіт. Ведення справи в суді апеляційної інстанції, а також подання інших необхідних документів.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» покликалося на завищеність розміру заявлених витрат на правову допомогу. 
Враховуючи складність спірних правовідносин (категорія справи), обізнаність представника позивача у таких і судовій практиці з цього приводу, що презюмується, колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу у розмірі, про який просить сторона позивача є необгрунтованим, а тому дійшла до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції до 6000,00 грн.
Також встановлено, що ОСОБА_1 поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 7 500,00 грн, що підтверджується договором №22625 про надання експертних послуг від 16.09.2024, платіжним дорученням (платіжна інструкція) № 2PL591389 від 16.08.2024 та актом надання послуг №22625 від 16.09.2024.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2646,07 грн, та за подання апеляційної скарги у розмірі 3969,11 грн.
Вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду слід скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову. Вирішити питання судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову ОСОБА_1 .
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 14 855,04 грн на відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. 
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 249 751,80 грн на відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 960,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у судах першої та апеляційної інстанцій, 396,91 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги, та 450,00 грн витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Стягнути із ОСОБА_3  на користь ОСОБА_1 15 040,00 грн витрат на правничу допомогу, понесених у судах першої та апеляційної інстанцій, 6218,27 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги, та 7050,00 грн витрат, пов`язаних із залученням експерта.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 08.05.2026
Головуючий       
Судді