Справа № 629/1133/25
Номер провадження 2/629/23/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання – Воєводіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в :
КП «Теплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка в житловому багатоквартирному будинку на правах власника займає нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 43,8 кв.м. 01.12.2021 року почав діяти Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 року, який є публічним договором приєднання та відповідає формі типового договору, що розміщені на сайті lozovarada.gov.ua в розділі «Оголошення» від 01.11.2021 року та на веб-сторінці позивача, яка розміщена на веб-сайті «Лозівський комунальний портал». За період з 01.01.2022 по 31.01.2025 за вказаною адресою згідно переданих показань будинкового приладу обліку проведено нарахування за теплову енергію у розмірі 28274,07 грн., відповідачкою було зроблено оплату лише одноразово. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. 
В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В письмових поясненнях зазначила, що нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюються правомірно, у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830, та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. З 01.01.2022 правовідносини між сторонами регулюються індивідуальним публічним договором приєднання, відповідно до якого обсяг спожитої теплової енергії визначається не за показами окремого приладу обліку, а шляхом розподілу загальнобудинкового споживання пропорційно опалюваній площі із врахуванням загальнобудинкових потреб та мінімального обсягу споживання, визначеного Методикою. Позивачем щомісячно здійснювався розрахунок обсягу спожитої послуги на підставі показів вузла комерційного обліку будинку, із застосуванням встановлених Методикою коефіцієнтів та тарифів, чинних у відповідні періоди, що підтверджується наведеними розрахунками за кожен місяць спірного періоду. Доводи Відповідача щодо відсутності підстав для нарахувань та використання попереднього договору є безпідставними, оскільки з моменту переходу на нові договірні відносини попередній договір №58 від 01.10.2016 не регулює спірні правовідносини, а використані з нього дані стосуються виключно технічних характеристик приміщення (приєднане теплове навантаження). Також наголошує, що послуга з постачання теплової енергії надається до будинку як єдиного об`єкта споживання, а розподіл обсягів між співвласниками здійснюється незалежно від фактичного режиму використання окремого приміщення, крім випадків, прямо передбачених Методикою та за умови належного оформлення відповідних рішень співвласників, яких у даному випадку не надано. Інші доводи Відповідача є припущеннями та не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим не впливають на правильність здійснених нарахувань.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву та додаткові пояснення. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачем не надано належного та деталізованого розрахунку заборгованості, який би містив складові нарахувань, порядок їх визначення та дозволяв перевірити правильність заявлених до стягнення сум. Наданий розрахунок вартості послуг не є первинним бухгалтерським документом у розумінні законодавства про бухгалтерський облік та сам по собі не підтверджує факту надання послуг, наявності заборгованості та її розміру. Також Позивачем не надано належних доказів направлення та отримання відповідачем рахунків, актів наданих послуг, претензій, вимог про сплату заборгованості або інших документів, що підтверджують обсяг фактично наданих послуг та підстави для їх оплати. Відповідач також заперечує факт укладення або приєднання до індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, оскільки жодної заяви-приєднання ним не підписувалось, платежі за спірний період не здійснювались, а факт отримання послуг теплопостачання заперечується. Окремо слід зазначити, що розрахунок заборгованості містить нарахування за загальнобудинкові потреби із застосуванням тарифу для категорії «інші споживачі», що потребує належного правового та документального обґрунтування з боку Позивача. Щодо фактичного отримання послуг, зазначає, що належне їй нежитлове приміщення має окремий ввід теплопостачання та з 2018 року фактично відключене від централізованого теплопостачання. Опалення приміщення забезпечується самостійно за допомогою електричних приладів. З огляду на викладене, відповідачка вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ні факт надання послуг у спірний період, ні правові підстави для нарахування спірних сум, ні розмір заявленої до стягнення заборгованості, у зв`язку з чим просить суд врахувати наведені пояснення під час розгляду справи та надати належну оцінку доводам і доказам сторін.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 43,8 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Житловий будинок за вказаною адресою оснащений централізованою системою теплопостачання, яка під?єднана до магістральних мереж КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області. Мережа систем теплопостачання нежитлового приміщення ОСОБА_1 є невід?ємною частиною централізованих систем надання послуги з постачання теплової енергії житлового будинку в цілому. Житловий будинок обладнаний приладом обліку споживання теплової енергії, тому розподіл обсягів спожитої у будівлі теплової енергії та розрахунки вартості спожитої співвласниками послуги з постачання теплової енергії здійснюються згідно його показань.
Так, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
За змістом статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 1 статті 7 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.
Статтею 1 ЗУ «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.
Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до вимог статті 25 ЗУ «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
На підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 на офіційному сайті Лозівської міської ради Харківської області в мережі Інтернет було розміщено 01.11.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року. Даний договір укладався сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором, який є публічним договором приєднання, складається з: плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначено відповідно до законодавства;плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Таким чином, з 01.12.2021 по об`єкту нерухомості, що належить відповідачці ОСОБА_1 , укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконуються згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п.5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 р. (надалі - Договір), виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Відповідно до п.32. Договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п.33. Договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем облік розрахунків споживачів.
Відповідно до п.34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором що місяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Як вбачається з розрахунку заборгованості абонента за період з січня 2022 року по січень 2025 року заборгованість відповідачки складає 28274,07 грн. 
З огляду на вище викладене, суд вважає позов КП «Теплоенерго» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 164, 259, 264, 265,268 ЦПК України, ст.ст. 6, 526, 626-631 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» суд,-
ВИРІШИВ:
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області ( 64602, адреса: Харківська область, м. Лозова, вул. Григорія Сковороди, буд. 23, код ЄДРПОУ 38076191, п/р № НОМЕР_2 В ТВБВ № 10020/0514 філії - Харківське обласне управління AT «Ощадбанк») заборгованість в сумі 28274 (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 07 копійок.
Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь КП «Теплоенерго» Лозівської міської ради Харківської області ( 64602, адреса: Харківська область, м. Лозова, вул. Григорія Сковороди, буд. 23, код ЄДРПОУ 38076191, п/р № НОМЕР_2 В ТВБВ № 10020/0514 філії - Харківське обласне управління AT «Ощадбанк») сплачений судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. А. Мицик