Справа № 148/2107/25 
Провадження №2/148/80/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)

12 червня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області 

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,
за участю секретаря Семенової М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ: 
Представник позивача звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.02.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №2016167, відповідно до якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 7200 грн, на умовах визначеним кредитним договором, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, проценти за користування кредитом на умовах та у терміни, визначені цим договором.
Свої зобов`язання за договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами Договору.
У подальшому, 11.09.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «Кредит-капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі й до відповідача.
Станом на дату подання позову, заборгованість відповідачки складає 11088 грн, з яких: 7200 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3888 грн - заборгованість за процентами.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2016167 від 21.02.2020 в розмірі 11088 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала. 
За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2016167, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 7200 грн, строк кредиту 30 днів; знижена процентна ставка становить 1,71 % в день від суми кредиту, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка становить 1,80 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - за зниженою ставкою 625,86 % річних; за стандартною ставкою 658,80 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту: за зниженою ставкою 10893,60 грн, за стандартною ставкою - 11088 грн. 
Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну картку споживача - № НОМЕР_1 . Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Договір про надання фінансового кредиту та графік платежів підписані одноразовим ідентифікатором М587161 (а.с. зв.б. 16-19). 
Згідно довідки про ідентифікацію (а.с. 20), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою укладено кредитний договір № 2016167 від 21.02.2020, ідентифікована ТОВ «Авентус Україна»: одноразовий ідентифікатор - М587161; час відправки - 21.02.2020 о 20:40:14 год; номер телефону: НОМЕР_2 .
Відповідно до листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5724-ВП від 18.07.2025, 21.02.2020 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_3 , на суму 7200 грн, код авторизації 566495, номер транзакції в системі WayForPay-creditplus-5684076 (а.с. зв.б. 20).
Згідно з копією розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2016167 від 21.02.2020, заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 11088 грн., з яких: 7200 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3888 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 22-25).
Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 11.09.2020 укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі й до відповідача (а.с. 26-30).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників (Додаток №1 до Договору факторингу №ККАУ-11092020 від 11.09.2020) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 11088 грн (а.с. зв.б. 30).
Згідно копії акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 11.09.2020 до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020 від 11.09.2020, кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передав, а новий кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв реєстр Боржників кредитора від 11.09.2020, кількість боржників - 11807 (а.с. 31).
На виконання умов договору Факторингу № ККАУ-11092020 від 11.09.2020, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатив на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 1066538,91 грн, призначення: оплата компенсації за придбання прав вимоги згідно п. 7.1 Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020 від 11.09.2020, про що свідчить платіжне доручення № 19683 від 11.09.2020 (а.с. зв.б. 31).
З метою досудового врегулювання спору представником позивача на адресу відповідачки 12.08.2025 надіслано досудову вимогу, про що свідчить її копія вих.№19994078 (а.с. 32), у якій останній повідомлялось, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" право вимоги за кредитним договором №2016167 від 21.02.2020, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та нею. Заборгованість за кредитним договором становить 11088 грн., яку вимагалось сплатити негайно. 
На виконаня ухвали суду від 16.10.2025, АТ КБ «ПриватБанк» надав інформацію, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ). Клієнт ОСОБА_1 верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 22-11-2019, та по рахунку(ах) НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) зарахування коштів на суму 7200 за 21.02.2020 відсутнє (а.с. 90).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Згідно вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним 
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до п.4. ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент укладення кредитного договору) передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно положень цивільного законодавства, обов`язком кредитодавця є фактичне надання (перерахування) кредитних коштів позичальнику.
Наданий позивачем лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5724-ВП від 18.07.2025 (а.с. зв.б. 20), сам по собі не є достатнім та беззаперечним доказом щодо підтвердження факту отримання відповідачкою кредитних коштів та спростовується інформацією банківської установи, згідно якої по рахунку НОМЕР_4 , ( НОМЕР_5 ) зарахування коштів на суму 7200 за 21.02.2020 відсутнє (а.с. 90).
Кредитний договір є реальним правочином, який породжує правові наслідки з моменту фактичного передання грошових коштів позичальнику. Без доведення позивачем дійсної та реальної видачі первісним кредитором кредиту відповідачці, обов`язок повертати такий кредит та сплачувати проценти за користування ним у неї не виникає ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем як новим кредитором.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У постанові Верховного Суду від 11.06.2020 (справа № 757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. 
У подібних правовідносинах обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти є похідним від належного виконання кредитодавцем свого первинного обов`язку - фактичного надання (передання) грошових коштів у розпорядження позичальника у спосіб, визначений договором.
Отже, відсутність належних та допустимих доказів фактичного зарахування кредитних коштів на банківський рахунок, визначений умовами договору, виключає можливість визнання доведеним факту виконання кредитодавцем свого зобов`язання, а відтак - і виникнення у відповідачки обов`язку з повернення кредиту та сплати процентів у заявленому розмірі.
У даному випадку, оскільки права вимоги за кредитним договором № 2016167 від 21.02.2020, відповідно до договору факторингу № № ККАУ-11092020 від 11.09.2020 перейшли до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», тому саме на позивача покладено обов`язок надати докази на підтвердження заявлених ним позовних вимог.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, враховуючи те, що позивачем не доведено факт надання кредитних коштів відповідачці, та згідно наданої інформації АТ КБ «Приватбанк» 21.02.2020 на рахунок відповідачки - НОМЕР_4 не зарахувувались кошти в розмірі 7200 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 599, 610-612, 625, 629, 1048 -1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В : 
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: