ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 711/6711/22		
Провадження № 22-ц/821/897/26		
Категорія: 304010000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: Приватний заклад вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю)
представники позивача: адвокат Поліщук Володимир Володимирович, адвокат Гричаненко Олександр Миколайович, Аблязов Денис Едуардович, 
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю « СК-Нова», ОСОБА_1 
представник ТОВ «СК-Нова»: адвокат Шимановський Артем Володимирович
треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
представник третіх осіб: адвокат Поліщук Володимир Володимирович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Черкаси апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-НОВА» - адвоката Шимановського Артема Володимировича та ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року ( ухваленого під головуванням судді Казидуб О.Г. в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси, повний текст рішення суду складено 20 лютого 2026 року) у справі за позовом Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова» про визнання правочину недійсним та витребування майна та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова», Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю), третя особа з самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова», Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю), третя особа з самостійними вимогами на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог 

У грудні 2022 року Президент Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) Аблязова Н.Р. звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «СК-Нова» про визнання правочину недійсним та витребування майна.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до протоколу № 28 Зборів Учасників ТОВ «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 04.04.2016 ухвалено наступні рішення:
Погодити відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить товариству, на користь третьої особи за ціною 1881704 грн. 66 коп.
Надати ректору Шпак Любові Олександрівні повноваження на вчинення всіх необхідних дій для реєстрації права власності та оформлення відчуження зазначеного нерухомого майна на користь третьої особи.
Надати згоду на вилучення земельної ділянки, яка знаходиться під об`єктом зазначеного нерухомого майна з користування товариства та передачу її в оренду третій особі.
06 квітня 2016 року між Вищим навчальним закладом «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) в особі ректора Шпак Любові Олександрівни, яка діє на підставі статуту, наказу № 24-к від 26 березня 2014 року, протоколу № 28 Зборів Учасників ТОВ «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 04 квітня 2016 року, як продавцем та ОСОБА_1 , як покупцем, був укладений Договір купівлі-продажу нежитлових будівель. Нежитлові будівлі, що є предметом Договору, за адресою: АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці загальною площею 8283,0 кв.м. кадастровий номер 7110136400:02:040:0003, яка перебуває у комунальній власності.
Позивач зазначає, що про вибуття із власності вищевказаних нежитлових будівель дізнався 12 грудня 2019 року після отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В подальшому, з 16 грудня 2019 року представники ТОВ «СК Нова» почали чинити працівникам позивача перешкоди в доступі до нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та привласнили все майно позивача, яке розташовано за вищевказаною адресою.
Наразі триває досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 12020251010000042 від 04.01.2020 за фактом привласнення майна позивача. Попередня кваліфікація за ч. 2 ст. 191 КК України (привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем).
Позивач вважає Договір від 06 квітня 2016 року недійсним, оскільки ОСОБА_4 як власник 100% частки ТОВ «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту», станом на дату ухвалення рішень, зафіксованих у протоколі № 28 Зборів Учасників ТОВ «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 04.04.2016, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок віку та стану здоров`я. Йому було на той час повних 80 років.
Крім того, ОСОБА_4 неодноразово переніс ішемічний інсульт та мав інші супутні захворювання, у зв`язку з чим з 21 вересня 2014 року по 2019 рік ОСОБА_4 знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де за ним доглядали члени родини та доглядальниця. Самостійно повноцінно пересуватись не міг із-за порушень функцій ходьби. Розмовляти повноцінно також не міг із-за порушень функцій мовлення. Крім того, ОСОБА_4 після перенесених інсультів в вересні 2014 року страждав на психічне захворювання. Стан його здоров`я не дозволяв йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Станом на дату складення протоколу № 28 від 04.04.2016 та оскаржуваного договору ОСОБА_4 внаслідок хронічного психічного захворювання не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не міг правильно сприймати обставини, що мають значення та не міг розуміти характеру і значення вчинених дій, в тому числі і проти нього, оцінювати наслідки таких дій, а тому і волі на відчуження нерухомого майна також не було.
Позивач вказує, що ОСОБА_5 , будучи обізнаною про фізичний та психологічний стан ОСОБА_4 , використала можливість відчуження дороговартісного майна без його волі на відчуження, оскільки дійсної потреби у відчуженні майна для ОСОБА_4 та Університету станом на 2016 рік не було.
Зазначає, що оскаржуваний договір не відповідає протоколу від 04 квітня 2016 року та укладений із перевищенням повноважень представника продавця.
Вказує, що протоколом не визначено, яке саме нерухоме майно власник мав намір відчужити. Протокол містить адресу: АДРЕСА_1 , проте, не містить посилань, що відчужуватись має нерухоме майно, що знаходиться саме за вказаною адресою. Відомостей протоколу від 04 квітня 2016 року на дату укладення оскаржуваного договору не було достатньо для ідентифікації відчужуваного нерухомого майна та включення його в предмет договору.
Також вказує, що протоколом від 04 квітня 2016 року визначено конкретну особу, на користь якої мало бути відчуження, а саме, третя особа.
Статусу третьої особи у ОСОБА_1 на момент вчинення оскаржуваного правочину не було. Вказані відомості не зафіксовані і в оскаржуваному договорі, оскільки посилань про належність покупця саме до суб`єкта зі статусом третя особа також не вказано.
Оскаржуваний договір укладений із особою, на користь якої ОСОБА_5 не мала права відчужувати нерухоме майно, чим порушено рішення, викладені в протоколі від 04 квітня 2016 року, на підставі якого було здійснено відчуження майна.
Отже, на думку позивача, сторона оскаржуваного договору не відповідає протоколу № 28 від 04 квітня 2016 року.
Протоколом від 04 квітня 2016 року не надано ректору ОСОБА_5 повноваження на відчуження будь-якого нерухомого майна на користь ОСОБА_1 .
Таким чином, ректор ОСОБА_5 діяла всупереч протоколу № 28 від 04 квітня 2016 року. Оскаржуваний договір суперечить вказаному протоколу, як в предметі договору, так і в стороні договору, а також у повноваженнях ректора на укладення даного договору, а тому, наявне перевищення повноважень представника в момент укладення договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 06.04.2016 року.
Станом на дату укладання оскаржуваного договору та до 12 грудня 2019 року нежитлові будівлі використовувались позивачем як власником, а після вказаної дати представники ТОВ «СК Нова» не допускали позивача до управління майном.
Протягом вказаного періоду позивачем сплачувалась орендна плата за землю, оплачувались послуги водопостачання та водовідведення, здійснювався поточний ремонт нежитлових будівель погосподарським способом, сплачувались послуги по електрозабезпеченню, зазначались відомості про використання вищевказаних нежитлових будівель в документах щодо ліцензування. Частина нерухомого майна з 2015 року була передана в оренду. В нежитлових будівлях станом на даний час знаходиться рухоме майно позивача, а саме, дороговартісне медичне обладнання.
Позивач вказує, що ОСОБА_1 після набуття у власність нежитлових будівель згідно оспорюваного договору та до його внесення в статутний капітал ТОВ «СК Нова», не виконувала обов`язків власника, фактично майном не володіла.
Позивач вказує, що готовий повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1881704 грн. 66 коп., в тому числі, у випадку визнання недійсним оскаржуваного договору. Грошові кошти у вказаній сумі знаходяться на розрахунковому рахунку позивача.
Підставою для витребування майна з чужого незаконного володіння є визнання оскаржуваного договору недійсним, як первинного правочину, на підставі якого майно вибуло із власності позивача.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 06 квітня 2016 року, що укладений між Вищим навчальним закладом «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (у формі ТОВ) та ОСОБА_1 .
Витребувати від ТОВ «СК-Нова» на користь Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з нежитлової будівлі під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м.. гаража під літерою «Е», огорожі під номером 1, замощення І.
Скасувати державну реєстрацію за ТОВ «СК-Нова» права власності на нерухоме майно – нежитлова будівля під літерою «А-2», загальною площею2963,7 кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під номером І, замощення І за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 894773671101, яке було зареєстровано Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49321935 від 24.10.2019 10:12:17, Дудіна -Богданова Катерина Олександрівна, Виконавчий комітет Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області про державну реєстрацію прав, дата, час державної реєстрації: 22.10.2019 15:12:17, номер запису про право власності 33817226, з урахуванням Реєстрації виправлення права власності: дата, час державної реєстрації: 22.10.2019 15:12:17, відомості внесено до Реєстру: 12.12.2019 10:45:05, Дудіна-Богданова Катерина Олександрівна, Виконавчий комітет Свидівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Черкаська область, індексний номер рішення: 49321935.
Припинити право власності ТОВ «СК-Нова» на нерухоме майно – нежитлову будівлю під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гараж під літерою «Е», огорожу під номером 1, замощення І, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомо майна: 894773671101, яке було зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49321935 від 24.10.2019 10:12:17, Дудіна-Богданова Катерина Олександрівна, Виконавчий комітет Свидівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Черкаська область про державну реєстрацію прав, дата, час державної реєстрації: 22.10.2019 15:12:17, номер запису про право власності 33817226, з урахуванням Реєстрації виправлення права власності: дата, час державної реєстрації: 22.10.2019 15:12:17, відомості внесено до Реєстру: 12.12.2019 10:45:05, Дудіна-Богданова Катерина Олександрівна, Виконавчий комітет Свидівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, індексний номер рішення: 49321935.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси 25 травня 2023 року призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження по справі на час проведення експертизи - зупинено.

26 березня 2024 року ОСОБА_2 надав заяву про вступ у справу третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору та подав позовну заяву до ОСОБА_1 , ТОВ «СК-Нова» про визнання правочину недійсним.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.2020 року він успадкував 1/3 частину спадкового майна, що складається з статутного капіталу Вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю).
17 вересня 2020 року внесені зміни до відомостей про Приватний заклад вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо реєстрації його кінцевим бенефіціаром та учасником університету.
Восени 2020 року, набувши статусу учасника Університету, він дізнався про вибуття із його власності нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважає вибуття із власності університету нежитлових будівель незаконним, а договір, на підставі якого воно вибуло, недійсним. Підстави заявленого позову є ідентичними з підставами позову первісного позивача Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова».
З урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд визнати недійсним Договір про наміри від 04 квітня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 06 квітня 2016 року, укладений між Вищим навчальним закладом «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» та ОСОБА_1 . Витребувати від ТОВ «СК-Нова» на користь Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (у формі ТОВ) нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з нежитлової будівлі під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під номером 1, замощення І.

16 квітня 2024 року ОСОБА_3 надала заяву про вступ у справу третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору та подала позовну заяву до ОСОБА_1 , ТОВ «СК-Нова» про визнання правочину недійсним.

Позовна заява аналогічного змісту з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «СК-Нова» про визнання правочину недійсним.
З урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд визнати недійсним Договір про наміри від 04 квітня 2016 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та визнати недійсним Договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 06 квітня 2016 року, укладений між Вищим навчальним закладом «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (у формі ТОВ) та ОСОБА_1 . Витребувати від ТОВ «СК-Нова» на користь Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (у формі ТОВ) нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з нежитлової будівлі під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під номером 1, замощення І. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

16 квітня 2024 року ухвалами Придніпровського районного суду м.Черкаси об`єднано в одне провадження позовні заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова», позивач за первісним позовом: Приватний заклад вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) про визнання правочину недійсним з позовом Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова» про визнання правочину недійсним та витребування майна.

16 квітня 2024 року ухвалою суду заборонено ТОВ «СК-Нова» вчиняти дії щодо відчуження, реконструкції, перебудови та знесення нежитлових будівель по АДРЕСА_1 , що складаються з нежитлової будівлі під літерою «А-2» загальною площею 2963,7кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під № 1, замощення «І» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 894773671101).

01 травня 2024 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси залучено до участі у справі № 711/1424/21 за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 в якості співвідповідача - Приватний заклад вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року позовні вимоги задоволено. 
Визнано недійсним Договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 06 квітня 2016 року, який укладений між Вищим навчальним закладом «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) та ОСОБА_1 .
Витребувано від ТОВ «СК-Нова» на користь Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з нежитлової будівлі під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під номером І, замощення І.
Скасовано державну реєстрацію за ТОВ «СК-Нова» право власності на нерухоме майно – нежитлову будівлю під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гараж під літерою «Е», огорожу під номером І, замощення І за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 894773671101, яке було зареєстровано Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49321935 від 24.10.2019 10:12:17, Дудіна -Богданова Катерина Олександрівна, Виконавчий комітет Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області про державну реєстрацію прав, дата, час державної реєстрації: 22.10.2019 15:12:17, номер запису про право власності 33817226, з урахуванням Реєстрації виправлення права власності: дата, час державної реєстрації: 22.10.2019 15:12:17, відомості внесено до Реєстру: 12.12.2019 10:45:05, Дудіна-Богданова Катерина Олександрівна, Виконавчий комітет Свидівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, Черкаська область, індексний номер рішення: 49321935.
Стягнуто з ТОВ «СК-Нова», ОСОБА_1 на користь Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» (у формі Товариства з обмеженою відповідальністю) з кожного: судовий збір за подання позовної заяви по 15 368, 28 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову по 757,00 грн., витрати за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 по 26 897,00 грн.
Позовні вимоги третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, щоРектор не має самостійних повноважень щодо розпорядження майном та коштами Університету, а є органом, який діє в межах, визначених Статутом. Ректор може мати повноваження щодо розпорядженням майном Університету виключно при наявності рішення вищого органу Університету Зборів Учасників, оскільки як рішення про продаж майна, так і кошторис затверджується даним органом (п. 7.13., 10.1., 16.3. Статуту Університету).
В свою чергу, Протокол Зборів Учасників Університету, на підставі якого укладено спірний Договір купівлі-продажу від 06 квітня 2016 року, не надає дозволу виконавчому органу Університету на продаж нежитлових будівель, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , оскільки в ньому не визначений предмет договору купівлі-продажу та ціна (вартість), відсутні фізичні характеристики об`єкта нерухомості, зокрема: місце розташування, форма, розміри, тобто характеристики що дають можливість визначити конкретні показники залежно від об`єкта нерухомості, що в їх сукупності визначають індивідуальні ознаки об`єкту нерухомості і дають змогу відрізнити різні об`єкти нерухомості та їх ідентифікувати. Тобто, зі змісту протоколу неможливо ідентифікувати нерухоме майно, а відтак будь-які дії із нежитловими будівлями, що є предметом оскаржуваного договору, не відповідають змісту Протоколу.
Крім того, в Протоколі відсутні повноваження ректора ОСОБА_5 на укладення та підписання Договору.
Серед іншого, суд вказав, що Висновок судово-психіатричної експертизи № 38 від 22 січня 2024 року, є належним доказом, який підтверджує психічний стан ОСОБА_4 станом на 04 квітня 2016 року та 06 квітня 2016 року, що свідчить про абсолютну нездатність ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Також суд вважав поведінку ОСОБА_1 під час укладення Договору недобросовісною, оскільки, їй було достеменно відомо про відсутність в органу юридичної особи та її представника належного обсягу повноважень на продаж майна.
Після внесення ОСОБА_1 нежитлових будівель в статутний капітал ТОВ «СК-НОВА», дана юридична особа не укладала відповідні договори ні з Черкаською міською радою на оренду земельної ділянки, ні з обслуговуючими організаціями на отримання відповідних комунальних послуг, електропостачання. В свою чергу, дійсні витрати із утримання майна в період з 2016 року по 2020 рік ніс виключно Університет та юридична особа ТОВ «Престиж ТМ».
Наведене вище слугувало підставою для витребування нежитлової будівлі під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під №1, замощення із володіння ТОВ «СК-НОВА» на користь Університету на підставі ст. 388 ЦК України.
Суд прийшов до висновку про непропущення строку позовної давності, виходячи з того, що про порушене право Університет вперше дізнався 12 грудня 2019 року, коли отримав Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За висновками суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є заінтересованими особами, які наділені правом на звернення до суду з позовом про визнання недійсним Договору про наміри від 04 квітня 2016 року щодо відчуження майна за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такі не є його сторонами.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі, поданій 10 березня 2026 року, представник ТОВ «СК-Нова» - адвокат Шимановський А.В., вважаючи оскаржуване рішення необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, при невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. 
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано преюдиційні факти, які були встановлені під час розгляду господарським судом справи №925/1567/20 за позовом Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» до ТОВ «СК-Нова» про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій рішення Господарського суду Черкаської області від 05 липня 2021 року та постанова Північного апеляційного господарського суду від 06 квітня 2023 року постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року були залишені без змін.
Серед іншого у господарській справі встановлено, що ректор ОСОБА_5 при укладенні спірного Договору діяла в межах наданих їй Статутом повноважень. У змісті пункту 16.3 Статуту відсутні будь-які обмеження у повноваженнях ректора щодо розпорядження коштами та майном. Положення пунктів 7.3, 7.12 Статуту не передбачають серед виключної компетенції вищого органу управління Університету - зборів учасників Університету, та компетенції Президента Університету повноважень на розпорядження належним на праві власності Університету майном.
З огляду на підстави та предмет заявленого позову, на думку скаржника, висновок експертів № 38 не має жодного вирішального доказового значення для справи, оскільки Статут позивача на момент виникнення спірних правовідносин не містив будь-яких обмежень в повноваженнях ректора Університету на відчуження майна.
Таким чином, вказаний висновок експертів не спростовує наявність у ректора повноважень на укладення договору купівлі-продажу від 06.04.2016 року, а також те, що ТОВ «СК-НОВА» є добросовісним набувачем. Крім того, скаржник заперечує якість складеного висновку експертів, посилаючись на те, що експерти обмежились цитуванням показів свідків та медичних виписок, однак не зазначили, яким чином вказані вихідні дані підтверджують наявність у ОСОБА_4 конкретного психічного захворювання чи розладу.
Також особа, яка подала апеляційну скаргу стверджує, що для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що представник такої особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому, тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе позивач. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання.
В даному випадку, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06 квітня 2016 року було укладено в присутності нотаріуса та ним посвідчено. Згідно положень вказаного договору, при посвідченні договору, в присутності обох сторін нотаріусом було перевірено: - наявність реєстрації Університету в реєстрі юридичних осіб; - паспорт представника продавця ОСОБА_5 ;- повноваження ОСОБА_5 згідно Статуту Університету;- наказ № 24-к від 26.03.2014 року про призначення ОСОБА_5 на посаду ректора;- протокол зборів № 28 від 04.04.2016 року;- технічний паспорт на будівлю; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 ;- відповідні реєстри речових прав та їх обтяжень;- звіт про оцінку майна. Тобто, переконавшись в наявності вказаних документів, а також в їх достовірності та достатності для нотаріального посвідчення договору, ОСОБА_1 вжила всіх необхідних заходів, а тому діяла добросовісно.
Отже, з огляду на положення статей 92, 241 ЦК України вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину. Встановлення факту недійсності відповідного правочину може мати місце у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Факт добросовісності покупця ОСОБА_1 встановлено рішеннями судів у справі № 925/1567/20.
Відповідно до квитанції № 15940908 на виконання умов договору купівлі-продажу покупцем ОСОБА_1 06.04.2016 року на користь продавця – Університету було сплачено кошти в сумі 1 881 704,66 грн., при цьому в призначенні платежу вказано: «за нежитлові будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 …». Вказані кошти були отримані Університетом без зауважень та не повернуті в подальшому, що також свідчить про дійсність намірів сторін в укладенні спірного Договору. 
Крім того, вказаний факт було відображено у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності Університету за 2016 рік, що вкотре підтверджує обізнаність самого позивача про відчуження спірного майна.
Також ТОВ «СК-НОВА» вважає, що воно відповідає критеріям добросовісного набувача, оскільки юридична особа, яка отримала майно як внесок до статутного капіталу, є добросовісним набувачем, якщо на момент отримання вона не знала і не могла знати, що особа, яка внесла майно, не мала права його відчужувати і набуття було відплатним. Внесення майна до статутного капіталу є відплатним набуттям, оскільки учасник (засновник) після внесення майна до статутного капіталу, отримує натомість корпоративні права (частку/акції).
Щодо строку позовної давності, то скаржник вважає помилковими висновки суду про її непропущення, оскільки позивач достовірно міг знати про відчуження нерухомого майна Університету за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору від 06.04.2016 із Реєстру речових прав, тому перебіг позовної давності для віндикаційного позову у даній справі для Університету починається з дати укладення цього договору - 06.04.2016. Позивач вперше звернувся до суду (господарська юрисдикція) лише 04.12.2020 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності, а з даним позовом – лише 19.12.2022 року.
Крім того, апелянт посилається на обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права, оскільки якщо позивач прагне повернути майно, то доцільно заявляти віндикаційний позов, а не вимогу про визнання договору недійсним.

В апеляційній скарзі, поданій 23 березня 2026 року, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції від 30 січня 2026 року необгрунтованим, таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна в силу того, що нотаріусом перевірено обсяг повноважень ректора, наявність заборон на відчуження вказаного майна, перевірено оцінку його вартості, перевірено особу покупця та оглянуто технічний паспорт, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не виникало сумнівів у наявності в Ректора Університету необхідних повноважень на відчуження цього майна.
Оскільки на момент придбання майна воно використовувалось приватною клінікою «Престиж ТМ», тому після набуття ОСОБА_1 права власності на вказане майно, між приватною клінікою «Престиж ТМ» та ОСОБА_6 було укладено договір оренди приміщення.
В 2019 році створено ТОВ «СК Нова», до статутного капіталу якого було внесено спірне майно, та в подальшому корпоративні права відчужено на користь третьої особи.
Також посилається на те, що добросовісні дії ОСОБА_1 , як покупця за спірним договором, були оцінені судом у господарській справі №925/1567/20.
Крім того, вважає необгрунтованими висновки суду першої інстанції з приводу відсутності у покупця коштів для придбання спірного майна, оскільки такі твердження не підтверджені належними доказами, а є виключно твердженнями позивача, які суд безпідставно прийняв до уваги.
Заперечує висновки проведеної експертизи відносно усвідомлення ОСОБА_4 значення своїх дій та вважає їх сумнівними з тих підстав, що ОСОБА_4 приймав активну участь в житті університету та приватної клініки.
Вважає вимогу про визнання недійсним Договору купівлі -продажу неефективною з тих підстав, що з 2019 року ОСОБА_1 не є власником спірного майна та не зможе виконати обов`язку з його повернення. На думку скаржниці, таку вимогу заявлено з метою зміни підсудності справи та її повторного розгляду судом цивільної юрисдикції.
Також ОСОБА_1 не погоджується з твердженнями суду першої інстанції про незастосування строків позовної давності з підстав відсутності їх пропуску та вказує, що Університет об`єктивно знав про порушення свого права з моменту укладення спірного Договору, тобто з 06 квітня 2016 року, а не з моменту (12.12.2019) коли спадкоємці ОСОБА_4 успадкували корпоративні права та почали управляти Університетом.

Відзиви на апеляційні скарги 

26 березня 2026 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ТОВ «СК-Нова» – адвоката Шимановського А.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу,в якому останній підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважає її обґрунтованою та просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

08 квітня 2026 року до Черкаського апеляційного суду від представника Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» - адвоката Гричаненка О.М. через систему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку надійшли відзиви на апеляційні скарги ТОВ «СК-Нова» та ОСОБА_1 , в яких представник позивача вважаючи, що доводи апеляційних скарг є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року залишити без змін, а апеляційні скарги – залишити без задоволення. 

Крім того, у поданих відзивах заявлено клопотання про виклик та допит в якості свідка ОСОБА_5 та визнання обов`язковою явки ОСОБА_1 у судове засідання по даній справі.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.04.2016 між Вищим навчальним закладом «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) в особі ректора ОСОБА_5 , яка діє на підставі статуту, наказу №24-к від 26 березня 2014 року, протоколу № 28 Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 04 квітня 2016 року, як продавцем та ОСОБА_1 , як покупцем був підписаний договір купівлі-продажу нежитлових будівель, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2257 (т.2. а.с. 113-114).
Відповідно до п. 1 Договору, за цим Договором продавець в особі представника продав та передав майно у власність покупця, а покупець купила та прийняв від продавця майно, і сплатила за нього обумовлену грошову суму.
Відповідно до п. 2 Договору, нежитлові будівлі, що є предметом цього Договору, розташовані по АДРЕСА_1 та складаються з нежитлової будівлі під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під № 1, замощення І. Відповідно до розпорядження міського голови м. Черкаси від 22 лютого 2016 року № 29-р вулицю «Ільїна» перейменовано на вулицю «Надпільна». Нежитлові будівлі, які є предметом цього Договору, розташована на земельній ділянці загальною площею 8283,0 кв.м., кадастровий номер 7110136400:02:040:0003, яка перебуває у комунальній власності.
Відповідно п.п. 1, 2 Договору, продавець в особі представника продав та передав майно у власність покупця, а покупець купила та прийняла від продавця майно, сплатила за нього обумовлену грошову суму. Нежитлові будівлі, що є предметом Договору, розташовані по АДРЕСА_1 , та складаються з нежитлової будівлі під літерою «А-2», загальною площею 2963,7 кв.м., гаража під літерою «Е», огорожі під №1, замощення І.
Нежитлові будівлі, які є предметом Договору, розташовані на земельній ділянці загальною площею 8283,0 кв.м. кадастровий номер 7110136400:02:040:0003, яка перебуває у комунальній власності.
Відповідно до п.4 Договору, представник продавця свідчить, що продавець дійсно є власником зазначених нежитлових будівель, ні будівлі, ні будь-яка інша їх частина на момент укладення цього Договору нікому іншому не продані, не подаровані, не відчужені іншим способом, не передані в оренду чи безоплатне користування, в податковій заставі не перебувають, питання права власності на зазначені нежитлові будівлі не є предметом судового розгляду, будь-які спори відносно зазначених нежитлових будівель відсутні, зазначені нежитлові будівлі не внесені до статутного капіталу юридичних осіб.
Відповідно п.9 Договору, Сторони стверджують, що вони обізнані щодо рівня ринкових цін на аналогічні нежитлові будівлі, визначена у Договорі вартість цих нежитлових будівель відповідає дійсній вартості.
До підписання Договору, відповідно до квитанції № 15940908 від 06.04.2016 ОСОБА_1 перерахувала на рахунок Вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» грошові кошти в сумі 1 881 704,66 грн. з призначенням платежу - за нежитлові будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 , в т.ч. ПДВ 313 617,44 грн.
Вчиняючи продаж нежитлових будівель згідно Договору, представник продавця ОСОБА_5 діяла на підставі протоколу № 28 Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 4.04.2016 року (т.2. а.с. 116).
Відповідно до Протоколу № 28 Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» вирішено:
«Погодити відчуження нерухомого майна м. Черкаси, вул. Ільїна,421, яке належить товариству, на користь третьої особи за ціною 1 881 704,66 грн. (один мільйон вісімсот вісімдесят одна тисяча сімсот чотири грн.).
Надати ректору Шпак Любові Олександрівні повноваження на вчинення всіх необхідних дій для реєстрації права власності та оформлення відчуження зазначеного нерухомого майна на користь третьої особи.
Надати згоду на вилучення земельної ділянки, яка знаходиться під об`єктом зазначеного нерухомого майна з користування товариства та передачу її в оренду третій особі.».
ОСОБА_1 рішенням № 1 учасників Товариства з обмеженою відповідальністю від 26.06.2019 приймає рішення про створення ТОВ «СК-НОВА» (том № 1, а.с. 191).
01.10.2019 року ОСОБА_1 реєструє ТОВ «СК-НОВА» (код 43258073).
07.10.2019 року ОСОБА_1 Актом оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-НОВА» (код 43258073), оцінює вартість майна в 125 000 грн 00 коп., що в 15 разів менша вартості набуття майна та вносить його до статутного капіталу товариства (т.1. а.с. 192).
29.10.2019 ОСОБА_1 приймає рішення про відчуження частки у статному капіталі ТОВ «СК-НОВА» в розмірі 100 % (сто відсотків) громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за номінальною вартістю частки 125 000 грн. (том № 1. а.с. 193).
Відповідно до Договору оренди об`єкта нерухомості №3/2015 від 09.02.2015, Університет передав в оренду ТОВ «Престиж ТМ» частину будівлі загальною площею 389 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 (том № 1, а.с. 202-207).
Відповідно до Договору оренди землі від 22.08.2005 Черкаська міська рада, як орендодавець передала Університету, як орендарю земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 8283 кв.м. (Том №.1, а.с. 22-28).
Відповідно до Договору на послуги водопостачання/водовідведення № 333 від 19.01.2009, що укладений між КП «Черкасиводоканал» та Університетом, платником послуг водопостачання/водовідведення за адресою АДРЕСА_1 в період з 2016 по 2020 роки являлось Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватний заклад вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова», код 14204539, що підтверджується листом КП «Черкасиводоканал» від 19.02.2024 № 705/26. (том № 3, а.с. 223).
Відповідно до Договору № 2 про надання послуг фізичної охорони від 20.02.2014, що укладений між Університетом та ПП «УКРАУТСОРЦ1НГ» в період з 20.02.2014 по 19.02.2017 Університету були надані послуги фізичної охорони нежитлових будівель, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується листом ПП «УКРАУТСОРЦІНГ» від 15.04.2024 № 15. Платником вказаних послуг був Університет (том № 4,а.с. 180).
Відповідно до Договору про постачання електричної енергії № 6277 від 24.04.2014, що укладений між ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський міський район електричних мереж та ТОВ «Престиж ТМ», здійснювалось постачання електричної енергії по об`єкту (нежитлові приміщення) за адресою АДРЕСА_1 в період з 24.04.2014 по 31.12.2018.
ТОВ «Престиж ТМ» подано до ПАТ «Черкасиобленерго» заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом ПАТ «Черкасиобленерго» від 26.02.2024 № 1419/03-03/2024 (том №3, а.с. 219).
Відповідно до вказаного листа, між ПАТ «Черкасиобленерго» та ОСОБА_1 по об`єкту (нежитлові приміщення) за адресою АДРЕСА_1 в період з 2016 по 2020 року не укладались договори на постачання електричної енергії, також не укладалися договори про надання послуг з розподілу електричної енергії. Лише 13.03.2020 року між ПАТ «Черкасиобленерго» та TOB «СК- НОВА» укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 6994.
02.01.2019 між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ТОВ «Престиж ТМ» укладений Договір про постачання електричної енергії по об`єкту, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується листом ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.02.2024 №730-3/03- 2024 (т.3. а.с. 245), а тому витрати по оплаті електричної енергії в період з 02.01.2019 по 13.02.2020 несло ТОВ «Престиж ТМ», що відповідає Договору оренди об`єкта нерухомості за № 3/2015 від 09.02.2015, укладеного із Університетом.
Також, відповідно до вказаного листа між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_1 не укладено договору про постачання електричної енергії споживачу за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, що укладений між КП «Черкаська служба чистоти» та ТОВ «Престиж ТМ» щодо обслуговування нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 платником послуг з вивезення побутових відходів в період з 2016 по 2020 рік було ТОВ «Престиж ТМ», що підтверджується листом КП «Черкаська служба чистоти» від 28.02.2024 № 79 (том № 3 а.с. 221).
Відповідно до пункту 1.2.3. Висновку судово-психіатричного експерта № 38 від 22.01.2024 року « ОСОБА_4 , 1935 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждав на хронічне психічне захворювання, ознаки якого згідно наданим матеріалам спостерігались після перенесених підекспертним у вересні 2014р. повторних порушень мозкового кровообігу. Станом на 04 квітня 2016 року (на дату проведення зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» та підписання протоколу № 28 від 04.04.2016р.) та станом на 06 квітня 2016р. (на дату укладання договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 06 квітня 2016р.), у ОСОБА_4 спостерігалися прояви хронічного психічного захворювання у вигляді органічного психічного розладу, що виник внаслідок повторних, перенесених у вересні 2014р., гострих порушень мозкового кровообігу, з грубим, некомпенсованими особистісними, емоційно-вольовими, інтелектуально-мнестичними розладами, що спостерігались на тлі стійких вогнищевих неврологічних порушень (як наслідків перенесених вказаних гострих порушень мозкового кровообігу), що позбавляло на вказані періоди часу його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.».

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У справі, яка переглядається, правовою підставою позовних вимог є вчинення правочину з перевищенням повноважень та вчинення правочину особою, яка в момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.
Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).
Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.
Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом частини третьої статті 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Таким чином, абзац перший частини третьої статті 92 ЦК України встановлює обов`язок органу управління юридичної особи діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Водночас, абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України регулює діяльність товариства в особі свого органу управління у відносинах із третіми особами та встановлює правило, за яким у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили (презумпція повноцінності всіх дій директора у правовідносинах з третіми особами).
Винятком із цього правила є випадок, коли третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Доведення цього факту покладається на юридичну особу.
З наведеного слідує, що правочин, вчинений органом управління юридичної особи з перевищенням повноважень, може бути визнаний недійсним з підстав, визначених частиною першою статті 203, частиною першою статті 215 ЦК України лише за умови, що третя особа-контрагент знала чи за всіма обставинами не могла не знати про обмеження повноважень.
Таким чином, в силу частини третьої статті 92 ЦК України для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи загалом не мають юридичної сили, навіть якщо відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.
Таке обмеження повноважень набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона (третя особа), вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність в органу юридичної особи чи її представника необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.
Отже, під час вирішення спорів про визнання правочинів недійсними з підстав перевищення повноважень органом або особою, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, необхідним є встановлення обставин щодо добросовісності/недобросовісності поведінки третьої особи. Зокрема, предметом доказування має бути обставина стосовно того, чи знала третя особа про відсутність в органу юридичної особи необхідного обсягу повноважень або, проявивши розумну обачність, повинна була знати про це. Обов`язок доведення цих обставин покладається на юридичну особу.
Орган юридичної особи реалізує дієздатність саме цієї особи, яка позбавлена можливості діяти інакше, аніж через свої органи.
Дії органів юридичної особи є діями самої юридичної особи, і саме вона відповідає за дії своїх органів як за свої власні.
Відповідно до частини 1 статті 87 Цивільного кодексу України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок.
За організаційно-правовою формою Університет створено як товариство з обмеженою відповідальністю, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, що міститься в матеріалах справи.
У відповідності з частиною 2 статті 113 Цивільного кодексу України товариство з обмеженою відповідальністю є однією з форм господарського товариства.
Учасником господарського товариства може бути фізична або юридична особа. Господарське товариство, крім повного і командитного товариств, може бути створене однією особою, яка стає його єдиним учасником (стаття 114 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником: 1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; 2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; 3) одержаних доходів; 4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.
Згідно з положеннями статті 140 Цивільного кодексу України учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов`язаннями і несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах вартості своїх вкладів.
У відповідності до статті 145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.
З системного аналізу вищезазначених статей Цивільного кодексу України (чинних станом на момент виникнення спірних правовідносин) убачається, що виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією вищого органу. Компетенція виконавчого органу товариства, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення ним дій від імені товариства встановлюється Кодексами, іншим законом і статутом товариства.
Відповідно до частини 1 статті 59 та пункту "і" частини 5 статті 41 Закону "Про господарські товариства" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до компетенції загальних зборів належить затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.
Таким чином, статутом товариства можуть бути визначені правочини, які вчиняються керівником лише за згодою учасників товариства.
Задовольняючи позовні вимоги товариства, суд першої інстанції виходив з того, що ректор Університету не мала самостійних повноважень на відчуження нежитлових будівель, що розташовані по АДРЕСА_1 , оскільки останній є органом, який діє в межах, визначених Статутом. Суд вважав, що ректор може мати повноваження щодо розпорядженням майном Університету виключно при наявності рішення вищого органу Університету - Зборів Учасників.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що позивач на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської рада 20.09.2012, був власником нежитлових будівель по АДРЕСА_1 . Вказані будівлі складаються з нежитлової будівлі під літерою "А-2", загальною площею 2963,7 кв. м, гаража під літерою "Е", огорожі під № 1, замощення "І"
06 квітня 2016 року між Вищим навчальним закладом «Східноєвропейський університет економіки та менеджменту» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю) в особі ректора ОСОБА_5 , яка діє на підставі статуту, наказу №24-к від 26 березня 2014 року, протоколу № 28 Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 04 квітня 2016 року, як продавцем та ОСОБА_1 , як покупцем був підписаний договір купівлі-продажу нежитлових будівель, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2257.
Нежитлові будівлі, що є предметом цього Договору, розташовані по АДРЕСА_1 , та складаються з: нежитлової будівлі під літерою "А-2", загальною площею 2963,7 кв. м, гаража під літерою "Е", огорожі під № 1, замощення "І".
Відповідно до розпорядження міського голови м. Черкаси від 22 лютого 2016 року №29-р "Про перейменування об`єктів топоніміки міста Черкаси" вулицю Ільїна перейменовано на вулицю Надпільна (пункт 2 Договору).
Укладаючи вищевказаний договір, ректор ОСОБА_5 діяла на підставі статуту, наказу №24-к від 26 березня 2014 року та протоколу № 28 Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 04 квітня 2016 року.
Протоколом № 28 Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вищий навчальний заклад «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» від 04 квітня 2016 року вирішено:
«Погодити відчуження нерухомого майна м. Черкаси, вул. Ільїна, 421, яке належить товариству, на користь третьої особи за ціною 1 881 704,66 грн. (один мільйон вісімсот вісімдесят одна тисяча сімсот чотири грн.).
Надати ректору Шпак Любові Олександрівні повноваження на вчинення всіх необхідних дій для реєстрації права власності та оформлення відчуження зазначеного нерухомого майна на користь третьої особи.
Надати згоду на вилучення земельної ділянки, яка знаходиться під об`єктом зазначеного нерухомого майна з користування товариства та передачу її в оренду третій особі.».
Зважаючи на те, що оспорюваний правочин укладено 06 квітня 2016 року, тому дослідженню та оцінці апеляційним судом підлягає Статут Вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю), який діяв на момент його укладення.
Згідно Статуту Вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, який затверджено протоколом № 1 Зборів Учасників від 29.02.2004, Міністерством освіти і науки України в 2004 році та перереєстровано у виконкомі Черкаської міської ради за реєстраційним №10308 від 02.04.2004 на підставі рішення №447 від 02.04.2004, зі змінами (том 2, а. с. 166-202) станом на дату прийняття рішення Зборами Учасників Товариства (протокол №28 від 04.04.2016), учасником Університету був ОСОБА_4 , частка якого в статутному фонді складала 100% (пункти 1.5, 1.6 Статуту).
Розділом 7 Статуту (у редакції станом на 04.04.2016 та 06.04.2016) встановлені органи управління Університетом, серед яких вищим органом управління визнано Збори Учасників Університету (пункт 7.2 Статуту).
За змістом пункту 7.12 Статуту (у редакції станом на 04.04.2016 та 06.04.2016) найвищою посадовою особою Університету визнано Президента, що здійснює загальне керівництво, вирішує особливо важливі питання життєдіяльності, контролює та координує роботу ректорату і вченої ради, уособлює зовнішнє представництво Університету.
Згідно пункту 7.13 Статуту (у редакції станом на 04.04.2016 та 06.04.2016) ректор Університету представляє інтереси Університету, укладає угоди, в тому числі зовнішньоекономічні, видає довіреності, користується правом найму на роботу та звільнення працівників, правом видання розпоряджень, що обов`язкові до виконання всіма працівниками, виступає від імені Університету в усіх державних та судових органах без довіреності. Ректор має право першого підпису фінансових документів товариства. Ректор не може приймати рішення обов`язкові для учасників, а також ректор не може бути головою Зборів учасників товариства.
В свою чергу, у відповідності до п. 7.3. Статуту (у редакції станом на 04.04.2016 та 06.04.2016) до виключної компетенції Зборів Учасників належить: визначення основних напрямків діяльності Університету, затвердження його планів та звітів про їх виконання; прийняття та зміна Статуту; обрання (призначення) та відкликання (звільнення) Ректора Університету, проректора (рів), головного бухгалтера Університету, обрання та відкликання членів Ревізійної комісії та затвердження складу Вченої Ради Університету; затвердження результатів діяльності Університету, дочірніх підприємств, структурних підрозділів, затвердження звітів та висновків Ревізійної комісії, порядку розподілу прибутків та відшкодування збитків; визначення організаційної структури Університету, створення, реорганізація і ліквідація структурних підрозділів, дочірніх підприємств, прийняття рішення про участь (вихід) з інших підприємств, вирішення питань в межах компетенції Університету про діяльність таких (інших) підприємств, затвердження їх положень та Статутів; прийняття рішень про притягнення посадових осіб Університету до відповідальності; прийняття рішень про припинення діяльності Університету, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу; встановлення розміру, форми і порядку внесення Учасниками додаткових внесків до статутного капіталу; вирішення питання про придбання Університетом частки Учасника, що вибуває з Університету; виключення Учасника з Університету; прийом в Університету нових Учасників; прийняття рішення про реорганізацію та ліквідацію Університету.
У пункті 10.1 Статуту (у редакції станом на 04.04.2016 та 06.04.2016) зазначено, що ректор в межах наданих йому повноважень , зокрема, є розпорядником майна і коштів в межах кошторису, затвердженого Зборами учасників.
Пунктом 16.3. Статуту (у редакції станом на 04.04.2016 та 06.04.2016) визначено, що розпорядником коштами та майном Університету є Ректор Університету. Ректор несе персональну відповідальність за використання коштів та достовірність і своєчасність подання фінансової звітності.
З аналізу Статуту(у редакції станом на 04.04.2016 та 06.04.2016) слідує, що ректор Університету не має обмежень у повноваженнях щодо укладення угод та операцій з коштами і майном Університету. Статут не встановлював особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення правочинів.
Первісно, Приватний заклад вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» вже звертався до суду господарської юрисдикції (справа №925/1567/20) з позовом до ТОВ «СК –Нова» про витребування майна з чужого незаконного володіння, зазначаючи правовою підставою заявленого позову ст. 388 ЦК України.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05 липня 2021 року, яке було залишене без змін постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено та встановлено обставини, які мають преюдиційне значення при розгляді вказаної справи. Адже правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення та створюються передумови для виникнення «колізії» судових рішень (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2023 року в справі № 442/3663/20 (провадження № 61-6501св21)).
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина п`ята статті 82 ЦПК України).
Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).
Подібні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18).
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Так у справі №925/1567/20, яка розглядалась за правилами господарського судочинства, встановлено ту обставину, що повноваження ректора Шпак Л.О. на укладення Договору 06 квітня 2016 року не були обмежені згідно діючого на той час Статуту, який, в свою чергу, не передбачав обов`язкового погодження такого виду правочину (договору купівлі-продажу нежитлових приміщень) Зборами Учасників Товариства.
Крім того, встановлено, що позивач отримав від третьої особи, як покупця спірного майна, повну суму його вартості за Договором, відобразив дану господарську операцію в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності за 2016 рік, використав зазначені кошти у своїй господарській діяльності, а зазначення в документації з акредитації Університету інформації щодо здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , сплата податку на землю та комунальних послуг підтверджує направленість вчинення позивачем вказаних дій не на приховування від учасника Університету ОСОБА_4 факту продажу нерухомого майна, а в інтересах позивача з метою збереження ліцензії на провадження освітньої діяльності, в чому безпосередньо був зацікавлений і учасник Університету ОСОБА_4 .
Також у справі №925/1567/20 було встановлено та визнано доведеною обставину підписання протоколу №28 Зборів учасників Університету від 04.04.2016 саме ОСОБА_4 .
Отже, обставина щодо відсутності обмеження повноважень ректора ОСОБА_5 на укладення спірного Договору встановлена рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, у якій брали участь ті самі особи, тому не підлягає доказуванню на підставі частини четвертої статті 82 ЦПК України.
На вищевикладене суд першої інстанції належної уваги не звернув та зробив помилковий висновок про те, що Ректор не мав самостійних повноважень щодо розпорядження майном та коштами Університету та що такий правочин міг бути вчинений виключно за погодженням Загальних Зборів Учасників.
У контексті наведеного, колегія суддів не може погодитись з твердженнями суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , укладаючи спірний договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу юридичної особи необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це.
Так, за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ОСОБА_5 на момент укладення спірного договору була керівником та не мала обмежень у повноваженнях.
На переконання судової колегії, позивач не довів виконання свого обов`язку щодо внесення до Єдиного державного реєстру достовірної інформації про обмеження повноважень ректора та що на момент укладення договору, в Єдиному державному реєстрі були відображені обмеження повноважень ректора щодо укладення правочину.
Адже законодавство покладає на юридичну особу обов`язок внести до Єдиного державного реєстру відомості про юридичну особу, в тому числі інформацію щодо обмеження повноважень керівника юридичної особи, які визначені установчими документами.
Покладення на юридичну особу цього обов`язку створює презумпцію достовірності внесених до Єдиного державного реєстру відомостей з метою використання їх, зокрема, під час здійснення господарської діяльності та в межах господарських правовідносин.
З огляду на це, добросовісний контрагент відповідної юридичної особи має право також розраховувати та покладатися на правдивість відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, в тому числі щодо обсягу повноважень керівника юридичної особи.
З огляду на це, апеляційний суд вважає, що позивач не довів, що ОСОБА_1 , укладаючи договір, діяла недобросовісно чи достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства (університету) необхідного обсягу повноважень або, проявивши розумну обачність, повинна була знати про це.
Таким чином, в силу абзацу другого частини третьої статті 92 ЦК України у спірних правовідносинах обмеження повноважень ректора Університету Шпак Л.О. щодо представництва товариства не мають юридичної сили.
Крім того, нотаріусом перевірено обсяг повноважень ректора, наявність заборон на відчуження вказаного майна, перевірено оцінку його вартості, перевірено особу покупця та оглянуто технічний паспорт, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не виникало сумнівів у наявності в Ректора Університету необхідних повноважень на відчуження цього майна.
Також про дійсність намірів придбання нерухомого майна свідчить і подальша поведінка ОСОБА_1 , яка уклала з ТОВ «Престиж ТМ» Договір №1 оренди нежитлового приміщення від 06.04.2016. Зазначені обставини встановлено судом першої інстанції, визнано сторонами спору, як і те, що єдиним засновником ТОВ «Престиж ТМ» є ОСОБА_4 .
Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції стосовно наявності підстав для визнання Договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 06.04.2016 недійсним.
Крім того, апеляційний суд зважає на ту обставину, що позивач, не отримавши бажаного результату в суді господарської юрисдикції, вдруге звертається з позовом до суду цивільної юрисдикції, в якому правовою підставою заявлених вимог вже вказує, зокрема ст. 225 ЦК України.
Задовольняючи позовні вимоги за вказаної правової підстави, суд першої інстанції в основу покладає Висновок судово-психіатричної експертизи № 38 від 22 січня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_4 станом на 04 квітня 2016 року та 06 квітня 2016 року, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Разом з тим, згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. 
В справі про оспорювання правочину, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, позивач має довести не тільки стан фізичної особи в момент вчинення правочину (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо), але й те що під впливом такого стану фізична особа не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року в справі № 229/7156/19).
Висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами.
Так, кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка чинить вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, зокрема, через ланцюг контролю / володіння. Кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Ознакою прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Апеляційний суд звертає особливу увагу на ту обставину, що ОСОБА_4 станом на момент підписання Протоколу Зборів Учасників №28 від 04.04.2016 року так і протягом тривалого часу після відчуження спірного майна до моменту смерті здійснював загальне керівництво Університетом та ТОВ «Престиж ТМ» як одноосібний учасник (власник) товариства та здійснював прямий вирішальний вплив на його діяльність.
За життя ОСОБА_4 , ніхто з його оточення не ставив питання про обмеження його дієздатності чи визнання його недієздатним.
Крім того, відсутні будь-які докази, які б прямо чи опосередковано свідчили про те, що ОСОБА_4 після 04.04.2016 року та за життя переусвідомив вчинення ним дій з надання погодження на відчуження майна.
Залишаючись одноосібним власником частки у статутному капіталі Університету, ОСОБА_4 об`єктивно не міг не знати про відчуження майна, оскільки, як вже було зазначено вище, кошти від його продажу були перераховані безпосередньо на рахунок Університету та реалізовані останнім, що відображено у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності за 2016 рік, використав зазначені кошти у своїй господарській діяльності. Вказана обставина також встановлена у господарській справі № 925/1567/20.
Також, як встановлено у господарській справі, яка має преюдиційне значення при розгляді даної справи, не існує жодного письмового доказу за підписом ОСОБА_4 про висловлення ним особисто незгоди з укладенням Договору та його власною оцінкою інформації щодо протоколу №28 від 04.04.2016, а також щодо обставин підписання цього документу. Не надано позивачем доказів звернення саме ОСОБА_4 до правоохоронних органів для проведення розслідування обставин укладення Договору від 06.04.2016 та підробки протоколу № 28 від 04.04.2016.Останнім не надавалися розпорядження щодо вжиття заходів до повернення проданого майна через звернення до суду з відповідним позовом та притягнення винних осіб до відповідальності за збитки, завдані Університету.
Також встановлено, що зафіксований у протоколі виступ ОСОБА_4 на засіданні ректорату Університету свідчить про те, що ця особа логічно та послідовно викладала свої думки, що спростовує доводи представників позивача про те, що в той період за станом здоров`я ОСОБА_4 вже не повністю усвідомлював реальність та лише тому ним не було вжито заходи до оспорювання вчиненого ректором від імені Університету Договору від 06.04.2016.
За встановлених обставин у їх сукупності, висновок експертизи в даному випадку не має вирішального значення, оскільки підписантом оскаржуваного правочину 06 квітня 2016 року був не ОСОБА_4 , а ректор Університету ОСОБА_5 , яка, як вже було встановлено судом апеляційної інстанції, не мала обмежень у повноваженнях на вчинення вказаного правочину, а сукупність встановлених обставин, які мали місце після укладення договору 06 квітня 2016 року, свідчать про те, що ОСОБА_4 продовжував бути кінцевим бенефіціарним власником Університету та мав прямий вирішальний вплив на діяльність Університету, що поза розумним сумнівом, вказує на усвідомлення останнім значення своїх дій та можливість керувати ними.
Крім того, колегія суддів підкреслює, що висновком експерта охоплено виключно два окремі дні та не вказано, за якого саме психічного розладу ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій, а відтак неможливо достовірно стверджувати про те, що ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій протягом певного періоду часу (який би охоплював період часу до підписання протоколу загальних зборів та після його підписання) або до його смерті.
Відтак, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року в межах доводів та вимог поданих апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова» про визнання правочину недійсним та витребування майна, оскільки їх обґрунтованість була спростована у ході розгляду даної справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відтак, апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-НОВА» - адвоката Шимановського А.В. та ОСОБА_1 підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова» про визнання правочину недійсним та витребування майна із ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подачу апеляційної скарги ТОВ «СК-НОВА» сплатило судовий збір у розмірі 46 104,84 грн.
ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 25 672,00 грн.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову, то судовий збір у розмірі 46 104,84 грн. підлягає стягненню з Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» на користь ТОВ «СК-НОВА».
Судовий збір сплачений ОСОБА_1 у розмірі 25 672,00 грн. слід стягнути з Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» на її користь.
Крім того, апеляційний суд на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 258, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

у х в а л и в :

Апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-НОВА» - адвоката Шимановського Артема Володимировича та ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року в оскаржуваній частині – скасувати та ухвалити нове.
В задоволенні позову Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Нова» про визнання правочину недійсним та витребування майна – відмовити.
Стягнути з Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-НОВА» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 46 104,84 грн.
Стягнути з Приватного закладу вищої освіти «Східноєвропейський університет імені Рауфа Аблязова» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 25 672,00 грн.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2024 року.
В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 30 січня 2026 року не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча     О.В. Карпенко

Судді   О.М. Новіков

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 15 травня 2026 року/