ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20276/20 Суддя (судді) першої інстанції: Аляб`єв І.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Ключковича В.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просить суд визнати протиправними дії Департаменту земельних ресурсів ВО КМР (КМДА), а саме працівників приймальні Київради з земельних питань, яка фізично знаходиться в адмінбудівлі Департаменту, дії яких полягають у відмові прийняти документи (клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) у адвоката Калька Дмитра Олексійовича як представника ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив прийняти документи (клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) у адвоката Калька Дмитра Олексійовича, як представника ОСОБА_1 . Представник позивача зазначає, що має діюче свідоцтво адвоката та заключений між ним та позивачем правовий договір, що надає йому право звернення до відповідача, а тому відмова відповідача у прийнятті заяви та документів у зв`язку відсутністю, на думку представника відповідача, представницьких повноважень та статусу адвоката Калька Д.О. є протиправною. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій.
Визнано протиправними дії Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо відмови Кальку Дмитру Олексійовичу , як представнику ОСОБА_1, у прийнятті заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та доданих до неї документів.
Зобов`язано Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийняти заяву подану Кальком Дмитром Олексійовичем , як представником ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та доданих до неї документів.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушено норми процесуального права, оскільки не надано належної оцінки відеозаписам позивача, з яких неможливо встановити, який пакет документів поданий представником позивача.
Щодо порушення норм матеріального права апелянт стверджує, що судом здійснено втручання в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування, зобов`язавши його прийняти заяву представника позивача. Крім того, звертає увагу, що відмова у прийнятті заяви від представника не створила для ОСОБА_1 перешкод у реалізації права на звернення, адже він міг особисто подати заяву до приймальні.
Апелянт стверджує, що наданий представником позивача до суду електронний доказ, а саме відеозапис не є доказом в розумінні статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України та не може прийматися судом до уваги, оскільки не засвідчений електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2025 та від 17.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.02.2015.
Між позивачем та адвокатом Кальком Д.О. 16.12.2019 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №16/12-6, відповідно до умов якого адвокат приймає на себе обов`язки представляти та захищати законні права та інтереси Клієнта та бути представником (захисником) в органах державної влади, в органах виконавчої влади та органах місцевого самоврядування, зокрема в Київській міській раді та Департаменті земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Окрім цього, умовами договору передбачено, що адвокат вправі подавати від імені та у інтересах клієнта усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно заяви, позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, запити, заперечення, замовлення, клопотання, скарги, доповнення до них, будь-які договори, договори про отримання відшкодувань за нанесені моральну та матеріальну шкоду, будь-які інші додаткові документи тощо); представляти інтереси Клієнта усіма законними способами перед іншими органами, діяльність яких пов`язана із вирішенням питань, передбачених договором.
Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6075 Калько Дмитро Олексійович є адвокатом, що також підтверджено посвідченням адвоката від 26.04.2018.
Адвокат Калько Дмитро Олексійович, як представник ОСОБА_1 (учасника бойових дій АТО) 14.01.2020 звернувся до приймальні Київської міської ради з земельних питань з метою подачі заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведене земельної ділянки ОСОБА_1 На підтвердження того, що він є представником ОСОБА_1 надав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.04.2018 Серія КВ №6075 на ім`я Калько Дмитро Олександрович та договір про надання правової (правничої) допомоги №16/12-6 від 16.12.2019.
Однак, як зазначає представник позивача, працівниками приймальні Київської міської ради з земельних питань, в особі заступника директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шейко Вадима Володимировича, надано відмову у прийнятті документів у адвоката Калько Д.О.
В обґрунтування даного факту, представником позивача долучений до матеріалів справи відеозапис.
З відеозапису вбачається, що відмовляючи у прийнятті документів, відповідач посилався на лист Ради адвокатів міста Києва від 09.12.2019 за №871, в якому зазначено, що свідоцтво на зайняття адвокатської діяльності не видавалося Калько Д.О.
Відповідач зазначає про те, що позивач взагалі не звертався до приймальні Київської міської ради з земельних питань. Відповідач наголошує, що саме позивач не звертався, при цьому не заперечує факт звернення представника позивача. Вважає, що права позивача взагалі не є порушеними, так як він не звертався до відповідача.
Позивач вважає, що відмова адвокату прийняти клопотання (заяви) перешкоджає реалізації ним своїх прав, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України, а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України).
Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У п.1.3 «Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві», затвердженого 20.04.2017 рішенням Київської міської ради №241/2463, зазначено: « 1.3. Клопотання (заяви), передбачені цим Порядком, подаються до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань. Форма клопотань (заяв), окрім заяви на приватизацію земельної ділянки, затверджується цим рішенням. Реєстрація зазначених клопотань (заяв), формування відповідних справ-клопотань та реєстрація їх передачі на розгляд та опрацювання відповідним структурним підрозділам приймальня Київради з земельних питань здійснює за допомогою технічних засобів ПК "Кадастр" із забезпеченням їх одночасного оприлюднення на офіційному веб-сайті Київської міської ради (www.kmr.gov.ua).».
У п.2.1 «Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві», затвердженого 20.04.2017 рішенням Київської міської ради №241/2463, зазначено: « 2.1. Зацікавлена особа звертається до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або заявою на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.».
У п.3.10 «Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві», затвердженого 20.04.2017 рішенням Київської міської ради №241/2463, зазначено: «3.10. До заяви на отримання адміністративної послуги додаються: 3.10.1.У разі передачі (надання) земельної ділянки на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: - оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з матеріалами його погодження; - витяг з Державного земельного кадастру (у разі формування земельної ділянки); - позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації - у разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законодавством; - довіреність або засвідчена в установленому законодавством порядку її копія, на підставі якої інтереси зацікавленої особи представляє її уповноважена особа (у разі якщо заява подається представником). …».
У п.3.13 «Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві», затвердженого 20.04.2017 рішенням Київської міської ради №241/2463, зазначено: «3.13. У разі невідповідності заяви про отримання адміністративної послуги та складу доданих до неї документів вимогам цього Порядку заява не приймається.».
З метою реалізації вказаного права ОСОБА_1 звернувся до відповідача з відповідним клопотанням. Звернення реалізовано адвокатом Кальком Д.О. в інтересах довірителя за наявності визначених законодавством документів на підтвердження повноважень представляти інтереси іншої особи.
У прийнятті клопотання та пакету документів відмовлено саме з підстав відсутності повноважень представника.
При цьому, як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, обґрунтовуючи підстави відмови працівники відповідача вказали на лист Ради адвокатів міста Києва від 09.12.2019 №871, по змісту якого вказано, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ№6075 від 26.04.2018 та посвідчення адвоката України Кальку Д.О. не видавала.
Водночас жодних доказів того, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.04.2018 серія КВ №6075 на ім`я Калько Дмитро Олександрович є не діючим до матеріалів справи не надано та судом не встановлено.
Оскільки за відсутності відомостей, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю визнане у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю, у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника як адвоката.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до п.9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дозволяє суду зробити висновок, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Кальку Д.О. в установленому Законом порядку, є єдиною підставою для зайняття адвокатською діяльністю. 
Щодо доводів апелянта про те, що відсутній предмет спору, оскільки відповідачем не порушено прав та законних інтересів позивача у зв`язку із тим, що позивачем оскаржується лише порушення прав його представника, як адвоката під час здійснення ним адвокатських повноважень, колегія суддів зазначає, що клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведене земельної ділянки подавалося уповноваженою особою ОСОБА_1 саме в його інтересах, а тому саме ОСОБА_1 є належним позивачем, який має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Доводи апелянта про те, що позивач міг самостійно звернутися із вказаним клопотанням до приймальні, а тому відмова у прийняття документів від його представника не створювала для позивача перешкод у реалізації права на звернення, колегія суддів оцінює критично, виходячи із такого.
Згідно пункту 3.10 «Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві», затвердженого 20.04.2017 рішенням Київської міської ради №241/2463, до заяви на отримання адміністративної послуги додаються у разі передачі (надання) земельної ділянки на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: довіреність або засвідчена в установленому законодавством порядку її копія, на підставі якої інтереси зацікавленої особи представляє її уповноважена особа (у разі якщо заява подається представником).
Отже, заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведене земельної ділянки може бути подана представником заявника.
В даному випадку ОСОБА_1 обрав один із законних способів звернення до відповідача через свого представника, однак відмова Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у прийнятті документів від його представника створила для позивача перешкоди у реалізації права на звернення із вищевказаних підстав.
Щодо доводів апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки із наданого відеозапису неможливо встановити, який саме пакет документів поданий представником позивача, суд зазначає таке.
Колегією суддів апеляційного суду здійснено перегляд наданого відповідачем оптичного диску із відеозаписом, з якого вбачається, що представник позивача оголосив відповідачу про намір подати клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від свого довірителя ОСОБА_1 (відеозапис - 20200114_135353, 00:16).
Отже, позивачем доведено факт звернення із відповідним клопотанням, а також зафіксовано факт відмови відповідачем прийняти зазначені документи у адвоката Калька Д.О. як представника ОСОБА_1 .
Доводи апелянта про те, що наданий відеозапис не може бути доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів оцінює критично, виходячи із такого.
Згідно з частиною першою, другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
На підтвердження вчинення відповідачем протиправних дій щодо відмови у прийнятті документів у адвоката Калька Д.О., як представника ОСОБА_1 , представником надано до суду відеозапис на DVD-диску.
Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем відеозаписи на DVD-диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, надані суду відеозаписи є допустимими доказами в розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України.
У постанові від 10 вересня 2020 року у справі №751/6069/19 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду зазначив таке:
«Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості речового доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів.
Таким чином, записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу».
Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №0540/7665/18-а вважав цей висновок застосовним і до справи, що розглядається. 
З огляду на це, слід дійти висновку, що представник позивача надав суду оригінал електронного доказу, а тому не повинен був засвідчувати його відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відтак, з урахуванням наведеної вище позиції Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта щодо неналежності наданих представником позивача доказів є помилковими.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції здійснив оцінку поданих сторонами доказів у їх сукупності, навів мотиви прийнятого рішення та дійшов висновків, які ґрунтуються на встановлених обставинах справи.
Сам по собі факт незгоди апелянта з оцінкою доказів чи з правовими висновками суду не може свідчити про порушення вимог статей 90 та 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно з п.1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії судді
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі №640/20276/20 - залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан 

В.Ю.Ключкович