МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2026 р.  	№ 400/2170/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	

до відповідачів	Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022,  Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,  	

про	визнання протиправним та скасування рішення від 24.10.2025 №142850006750, зобов`язання вчинити певні дії,	

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач 2) та просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №142850006750 від 24.10.2025 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області скасувати рішення від 14.11.2025 року № 1400-0401-8/95764 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком 08.03.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що йому з 08.03.2024 року призначено пенсію за віком. Однак, 24.10.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області було прийнято рішення № 142850006750 про відмову у призначені пенсії за віком у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в Литовську Республіку. А рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області припинено виплату пенсії позивачу. Позивач вважає ці рішення протиправними, оскільки позивач до заяви про призначення пенсії надав документ про місце проживання на території України, а саме довідку про склад сім`ї, а також згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, житловий будинок за адресою, зазначеною в довідці про склад сім`ї належить позивачу на праві власності. Також, позивач зазначає, що згідно положень статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія має виплачуватись незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання. 
Ухвалою від 04.03.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Від відповідача 1 до суду надійшов відзив н позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що станом на дату звернення за призначенням пенсії (29.04.2024) інформація щодо зняття з реєстрації місця проживання від 28.12.2020 та факт виїзду на постійне місце проживання до Литви 22.09.2020 є актуальною. Згідно із довідкою про задеклароване місце проживання особи від 17.04.2024 № 2024-47783-PD)-47, виданою Каунаською районною міською адміністрацією, Позивач 18.03.2021 задекларував місце проживання на території Литви. У зв`язку з цим, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 07.10.2025 повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області про необхідність перегляду рішення від 07.05.2024 № 142850006750 про призначення Позивачу пенсії за віком. Відповідно до статті 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У статті 51 Закону № 1058 визначено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 5 Угоди між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про співробітництво у галузі пенсійного забезпечення, ратифікованої Законом № 166/95 ВР від 16.05.1995 року, пенсійне забезпечення осіб, які постійно проживають на території однієї Договірної Сторони і переселяються на територію іншої Договірної Сторони на постійне проживання, здійснюється компетентними установами по законодавству і за рахунок коштів Договірної Сторони, на території якої вони постійно проживають. Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 24.10.2025 № 142850006750 та рішення Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області від 14.11.2025 № 1400-0307-9/84124 вважає правомірними та законними, прийнятими в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України.
Від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що ОСОБА_1 29.04.2024 подав заяву про призначення пенсії до органу Пенсійного фонду України. Станом на дату звернення за призначенням пенсії інформація щодо зняття з реєстрації місця проживання від 28.12.2020 і факту виїзду на постійне місце проживання до Литви від 22.09.2020 є актуальною. Згідно із довідкою про задеклароване місце проживання особи від 17.04.2024 №(2024 47783-PD)-47 ОСОБА_1 18.03.2021 задекларував місце проживання на території Литви. Зазначені відомості підтверджуються даними Державної міграційної служби України. Відтак, оскаржувані позивачем рішення є правомірними. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши докази, суд, -
ВСТАНОВИВ:
01.04.2024 року Позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058).
08.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення № 142850006750 про відмову в призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 01.04.2024 в зв`язку з відсутністю документів про місце реєстрації особи на території України. В паспорті заявника НОМЕР_1 на 12 сторінці зазначено факт зняття з реєстрації місця проживання від 28.12.2022, а на 13 сторінці затверджено факт виїзду на постійне місце проживання в Литву від 22.09.2020.
29.04.2024 Позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, зазначивши в заяві задеклароване/зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 . До заяви додано довідку про склад сім`ї від 29.03.2014, видану квартальним комітетом №32 м. Первомайська Миколаївської області, в якій зазначено адресу про місце проживання заявника: АДРЕСА_4 .
07.05.2024 Головний управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення № 142850006750 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 з 08.03.2024 за заявою від 29.04.2024.
У подальшому при відпрацюванні рекомендацій Міністерства фінансів України щодо пенсійних виплат, відповідачем 1 була виявлена пенсійна справа Позивача, по якій в рекомендації зазначена невідповідність, а саме: “За даними Державної міграційної служби України особа, якій призначено пенсію, оформила документи для виїзду за кордон на постійне проживання”, а саме, країна Литва, дата рішення про виїзд на ПМП 22.09.2020. З`ясовано, що станом на дату звернення за призначенням пенсії (29.04.2024) інформація щодо зняття з реєстрації місця проживання від 28.12.2020 та факт виїзду на постійне місце проживання до Литви 22.09.2020 є актуальною. Згідно із довідкою про задеклароване місце проживання особи від 17.04.2024 № 2024-47783-PD)-47, виданою Каунаською районною міською адміністрацією, Позивач 18.03.2021 задекларував місце проживання на території Литви. 
У зв`язку з цим, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 07.10.2025 повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області про необхідність перегляду рішення від 07.05.2024 № 142850006750 про призначення Позивачу пенсії за віком.
24.10.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду в Харківській області було прийнято рішення № 142850006750 про відмову у призначені пенсії за віком у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в Литовську Республіку.
На підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 24.10.2025 № 142850006750 Головним управлінням Пенсійного фонду в Миколаївській області було прийнято рішення від 14.11.2025 № 1400-0307 9/84124 про припинення виплати пенсії.
Вважаючи протиправними вищезазначені рішення відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною другою статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Як зазначено у Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
Згідно із приписами статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до абзацу 1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.
Відповідно до пункту 2.8 Порядку №22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.
При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:
1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу;
2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;
3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).
Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
За змістом позовних вимог відповідач відмовив позивачу у поновленні пенсії у зв`язку з ненаданням ним паспортного документа громадянина України. У відзиві на позов відповідачі зазначають, що позивач не є громадянином України та постійно проживає за кордоном, а отже не має права на отримання пенсії. Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, зазначає, що його перебування за кордоном навіть за умови набуття ним громадянства іншої держави, не позбавляє його права на пенсійні виплати, у зв`язку з попереднім отриманням пенсії за віком при наявності необхідного страхового стажу.
Суд зазначає, що відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №16/98-ВР від 14.01.1998, право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з пунктом частини першої та частини четвертої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Аналізуючи наведені вище норми, суд вважає, що за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01.10.2019 по справі №804/3646/18, від 30.01.2020 по справі №489/5194/16-а, від 30.09.2021 по справі №540/4060/20 та від 18.05.2022 по справі №160/5259/20, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.
Судом встановлено, що позивач є громадянином України, станом на час звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України досяг пенсійного віку, та мав необхідний страховий стаж, що підтверджується матеріалами справи, а також рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 142850006750 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 з 08.03.2024 за заявою від 29.04.2024.
Приймаючи оскаржувані рішення щодо подальшій відмові у призначенні пенсії позивачу та припинення виплати пенсії, відповідачі виходили з того, що у позивача відсутні документи, що підтверджують місце проживання на території України. Суд не може погодитись з цією позицією відповідачів, оскільки позивачем у заяві зазначалось фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 . До заяви було додано довідку про склад сім`ї від 29.03.2014, видану квартальним комітетом №32 м. Первомайська Миколаївської області, в якій зазначено адресу про місце проживання заявника: АДРЕСА_4 . Також, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, житловий будинок за адресою, зазначеною в довідці про склад сім`ї належить позивачу на праві власності. Крім того, суд звертає увагу, що як вже зазначалось судом вище по тексту рішення, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №142850006750 від 24.10.2025 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.11.2025 року № 1400-0401-8/95764 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 як протиправних. Належним способом відновлення порушеного права позивача є обраний позивачем спосіб шляхом зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача, але не як просить позивач від 08.03.2024 року, а від 29.04.2024 року, оскільки скасованим рішенням розглядалась заява позивача від 29.04.2024 року.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 1331,20 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".
Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 1331,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів солідарно.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022 ЄДРПОУ 14099344) Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, ЄДРПОУ 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення від 24.10.2025 №142850006750, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Свободи, 5, Держпром, 3, п.2, м. Харків, Харківська обл., 61022, ЄДРПОУ 14099344) №142850006750 від 24.10.2025 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ЄДРПОУ 13844159) від 14.11.2025 року № 1400-0401-8/95764 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Свободи, 5, Держпром, 3, п.2, м. Харків, Харківська обл., 61022, ЄДРПОУ 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком 29.04.2024 року, з урахуванням висновків рішення суду.
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок). 
6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (вул. Свободи, 5, Держпром, 3, п.2, м. Харків, Харківська обл., 61022, ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар