Справа № 301/1900/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

14 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Кожух О.А., Собослоя Г.Г.,
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михалків Богдан Степанович, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року у складі судді Вінер Е.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Керецьківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
в с т а н о в и в :
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Керецьківської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний батько позивача по справі ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Березники, Свалявського району, який останні тридцять років проживав в селі Кияниці Сумського району, Сумської області. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його рідний брат, дядько позивача ОСОБА_2 . У ОСОБА_2 відсутні будь-які спадкоємці, крім рідного брата ОСОБА_1 , який теж помер, відповідно позивач, як рідний племінник спадкодавця є спадкоємцем у порядку представлення за покійним батьком. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу із заявою про відкриття спадщини, однак йому було відмовлено, оскільки пропустив строк для подачі заяви. Вважає, що строк прийняття спадщини був пропущений з поважних причин.
За вказаних обставин ОСОБА_1  просив встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михалків Богдан Степанович, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки та безпідставно відмовив у заявленому позові.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Сторони в судове засідання не з`явилася. Про дату, час, місце розгляду належним чином повідомлені. Представник апелянта надіслав суду письмову заяву у якій просить розгляд справи відкласти у зв`язку з його участю у розгляді іншої справи в іншому суді. Колегія суддів дійшла висновку про відхилення даного клопотання, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні. Крім того, позиція апелянта у спірних правовідносинах викладена в апеляційній скарзі.
Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розгляну за відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними, допустимими, достатніми доказами поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений законом строк, тому відсутні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджено свідоцтвом про народження серії 111 № 315340 від 26.06.1985 року.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.06.2025 року(а.с.10).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.11.2015 року (а.с.11).
Дані про родинні зв`язки померлих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме, що вони є братами, а ОСОБА_2 є дядьком позивача – відсутні. 
09.07.2025 року приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Рацин В.Ф. листом № 98/01-16 відмовив позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. 
21.07.2025 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
За правилами ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.
Частиною 1 ст. 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил ч.3 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Закон гарантує спадкоємцю право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови «Про судову практику справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.
Матеріалами справи доведено, що із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач звернувся майже через десять років після відкриття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 . Окрім того, позивачем не доведено родинний зв`язок з ОСОБА_2 .
З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не довів належними, допустимими, достатніми доказами поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, та наявність підстав для задоволення позову.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Михалків Богдан Степанович, залишити без задоволення.
Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 25 травня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: