Дата документу 16.06.2026 Справа № 334/4365/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 334/4365/15-ц
Провадження №22-ц/807/1155/26
Головуючий в 1-й інстанції – Телегуз С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Полякова О.З.,	
секретар	Волчанова І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2026 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 16 березня 2026 року) у справі за скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби стосовно примусового виконання рішення суду згідно виконавчого листа, учасники справи: Південні МУ МЮ (м. Одеса) (відповідальний структурний підрозділ – Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області), відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,- 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник: адвокат Агабалаєва Я.В. в інтересах АТ "Укрсиббанк" зі скаргою на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби стосовно примусового виконання рішення суду згідно виконавчого листа, учасники справи: Південне МУ МЮ (м. Одеса) (відповідальний структурний підрозділ - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області), відповідачі: ОСОБА_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У скарзі посилалися на те, що в межах виконавчого провадження № 67521438 здійснювалось примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого листа, виданого 17.03.2016 року у цивільній справі № 334/4365/15-ц Дніпровським районним судом м. Запоріжжя (Ленінським районним судом м. Запоріжжя) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 123-26-К/Р від 12.10.2005 року в розмірі 12639,83 доларів США, пеню в розмірі 7552,78 грн., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2733,12 грн. Скарга подається з метою оскарження стягувачем постанови від 09.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження (постанова винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюком В.О.) на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 . При винесенні оскаржуваної постанови не було здійснено в повному обсязі перевірку наявності спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_1 . Також посадова особа органу державної виконавчої служби не врахувала здійснення в суді провадження щодо заміни сторони боржника виконавчого провадження №67521438, хоча орган державної виконавчої служби залучений до участі у цьому провадженні та одержує всі матеріали до свого електронного кабінету. Скаржник просив суд: 1) поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №67521438 від 09.01.2026 року; 2) скасувати постанову від 09.01.2026 року про закінчення виконавчого провадження №67521438, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюком В.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2026 року, скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби стосовно примусового виконання рішення суду згідно виконавчого листа, учасники справи: Південне МУ МЮ (м. Одеса) (відповідальний структурний підрозділ - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області), відповідачі: ОСОБА_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на розгляді в суді перебуває заява Банку про заміну боржника у виконавчого провадженні його правонаступником, вказана заява подана до закриття виконавчого провадження, тому оскільки питання щодо заміни боржника ще не було вирішено оскаржувана постанова виконавця щодо закриття виконавчого провадження є передчасною. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Південне МУ МЮ України зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правовому природу та як наслідком винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Інформаційної довідки про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 19.01.2026 року встановлено, що на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 67521438 з примусового виконання виконавчого листа № 334/4365/15-ц, виданого 17.03.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 123-26-К/Р від 12.10.2005 року в розмірі 12639,83 доларів США, пеню в розмірі 7552,78 грн., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2733,12 грн., що разом становить 12639,83 доларів США та 10285,90 грн.

16.11.2021 року постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гасанлі Т.Г. відкрито виконавче провадження № 67521438 з примусового виконання виконавчого листа № 334/4365/15-ц, виданого 17.03.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

03.02.2022 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюк В.О. прийнято до свого провадження виконавче провадження № 67521438 з примусового виконання виконавчого листа № 334/4365/15-ц, виданого 17.03.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Згідно копії актового запису про смерть №69 від 08.09.2023 року ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 45 років, що також підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00055514828 від 23.12.2025 року.

27.12.2025 року Перша Запорізька державна нотаріальна контора на запит Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області від 24.12.2025 року надала Інформаційну довідку з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , згідно якої інформація про спадкоємців відсутня.

09.01.2026 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюк В.О. виконавче провадження № 67521438 з примусового виконання виконавчого листа № 334/4365/15-ц, виданого 17.03.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що згідно актового запису про смерть від 08.09.2023 року встановлено, що боржник помер та згідно інформаційної довідки з спадкового реєстру встановлено, що інформація про спадкоємців відсутня. Таким чином здійснити дії щодо заміни боржника на правонаступника не має можливості. Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 543386,29 грн, сума стягнутого виконавчого збору 0 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог скарги, виходив з того, що державний виконавець вжив всіх передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішення суду та належного вчинення виконавчих дій. Зокрема, отримавши дані про смерть боржника ОСОБА_1 , державний виконавець отримав підтвердження таких даних, про що свідчить Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00055514828 від 23.12.2025 року, після цього державний виконавець звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для отримання відомостей про заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, отримавши Інформаційну довідку з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з якої встановлено, що інформація про спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 відсутня. Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для звернення до суду з відповідним поданням про заміну боржника на його правонаступника, а тому державний виконавець 09.01.2026 року правомірно, відповідно до закону, в межах своїх повноважень виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження. 

Положеннями п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження, яке у даному випадку допускає правонаступництво.

Так, відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи та може мати місце на будь-якій стадії судового провадження.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиціальністю, виконуваністю.

Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 08лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21), на які посилається заявниця у касаційній скарзі, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 2-85/11(провадження № 61-14892св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 761/13847/15-ц(провадження № 61-3862св23), від 14 лютого 2024 року у справі № 2604/3166/2012(провадження № 61-7273св23) та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Статтею1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша статті 1281 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2025 року АТ «Укрсиббанк» до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження №67521438 її правонаступником. Вказана заява в той же день була направлена Дніпровському МУ МЮ України (т.3, а.с.215). Відповідно до відомостей з ЄДРСР заява про заміну сторони виконавчого провадження №67521438 її правонаступником на час апеляційного розгляду не вирішена по суті, перебуває в провадженні.

Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону про виконавче провадження).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника(пункт 3 частини першої статті 39 Закону про виконавче провадження).

Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону про виконавче провадження) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22)).

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону про виконавче провадження).

Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження, відповідно до неї у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. 

Саме такі висновки були висловлені у постановах ВС від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 (провадження № 11-39гс20),від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22), від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21), від31 січня 2024 року у справі № 346/5515/22(провадження № 61-15115св23), від 17 січня 2024 року у справі № 761/15979/13-ц(провадження № 6113540св23), від 29 листопада 2023 року у справі № 2-213/10-ц(провадження № 61-13160св22), від 08 листопада 2023 року у справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) та інших.

Суд першої інстанції всупереч ч. 4 ст. 263 ЦПК України безпідставно не врахував наведених висновків Верховного Суду про те, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Тому, з урахуванням вищевказаного правового обґрунтування, а також наявності на розгляді в суді першої інстанції заяви про заміну сторони виконавчого провадження, слід визнати, що у даній справі виконавче провадження №67521438 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.03.2016 року у цивільній справі № 334/4365/15-ц Дніпровським районним судом м. Запоріжжя (Ленінським районним судом м. Запоріжжя) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 123-26-К/Р від 12.10.2005 року в розмірі 12639,83 доларів США, пеню в розмірі 7552,78 грн., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2733,12 грн., було передчасно завершене 09.01.2026 року на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги є помилковим, а доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.

Оскільки невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 3, 4 частини 1статті 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення повністю і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення у відповідній частині, колегія суддів вважає за необхідне скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу суду скасувати та захистити порушене право заявника на належне виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2026 року у цій справі скасувати. 

Ухвалити нову постанову.

Скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби стосовно примусового виконання рішення суду згідно виконавчого листа, учасники справи: Південні МУ МЮ (м. Одеса) (відповідальний структурний підрозділ – Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області), відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інші особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – задовольнити.
Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюка Віталія Олександровича від 09 січня 2026 року про закінчення виконавчого провадження №67521438.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 червня 2026 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: І.В. Кочеткова

О.З. Поляков