БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська область, 07541
№ провадження 2/356/394/26 
Справа № 356/400/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.05.2026 Березанський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Капшученко  І. О.
за участю секретаря Мелещенко В. В.
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулось до Березанського міського суду Київської області з вказаним вище позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025 в розмірі 24 080,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР») та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 22.06.2025-100001108, до якого 03.07.2025, 24.08.2025, 23.09.2025 та 30.09.2025 вносились зміни та укладено додаткові договори, за умовами яких позичальнику надано кредит у загальному розмірі 12 000,00 грн. на засадах строковості, зворотності та платності, а позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Водночас, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, кошти не сплатила, у зв`язку з чим станом на день подання позову виникла прострочена заборгованість перед товариством в розмірі 24 080,00 грн., з яких 12 000,00 грн. – тіло кредиту, 6 005,00 грн. - проценти, 180,00 грн. – комісія, пов`язана з наданням кредиту, та 5 895,00 грн. - неустойка. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконує, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 29.04.2026 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач в судовому засіданні пред`явлений позов визнала та пояснила, що дійсно укладала кредитний договір та додаткові угоди до нього, за якими отримала грошові кошти на власну картку. Для укладення договору заходила на сайт в додатку, пройшла ідентифікацію через BankID, звідки підтягло всі її дані. Суму першого траншу точно не пам`ятає. Також укладала інші кредитні договори, заборгованість за якими намагається погашати в силу своїх можливостей. Брала кредит, бо потребувала коштів, живе одна з дитиною, наймає житло, працює неофіційно. До кредитодавця із заявами щодо реструктуризації кредитної заборгованості не зверталась. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, при зверненні до суду в позові просив розгляд справи проводити за їхньої відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.10,48-49). 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 
За таких обставин, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача. 
Заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, повно, проаналізувавши фактичні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, прийшов до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 22.06.2025 між позивачем ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 22.06.2025-100001108, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти та комісію (п. 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти)) (а.с.17-20). 
За умовами укладеного договору відповідачу надано кредит у сумі 3 500,00 грн., дата надання/видачі кредиту – 22.06.2025, строком на 217 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 24.01.2026, зі сплатою процентів за процентною ставкою «Стандарт», що становить 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (далі – «чергові періоди») та процентною ставкою «Економ» у розмірі 0,5 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт", комісія, пов`язана з наданням кредиту 9 % від суми кредиту та дорівнює 315,00 грн., обліковується в день видачі кредиту; комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 315,00 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; денна процентна ставка 0,84 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 2526,92 %, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 9 870,00 грн., загальні витрати за споживчим кредитом 6 370,00 грн. (п.п. 3.3.1-3.3.7 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), п.п. 1-4, 6-9, 12, 16 заявки, п.п. 1-4, 6-9, 12, 16 відповіді позичальника).
Даний договір між сторонами укладений в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», шляхом підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором E727 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 22.06.2025-100001108 (кредитної лінії) на умовах, викладених у пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферті) та заявці, та при його укладенні сторони погодили, що дана пропозиція, заявка та відповідь позичальника про прийняття пропозиції складають електронний кредитний договір та містять всі його істотні умови, дата та час укладення - 22.06.2025, 13:58 (п.п.2.1-2.3.6 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти).
Підписавши відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердила, що вона однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025, з якими вона попередньо уважно ознайомилася (преамбула відповіді позичальника). 
Вказані пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 22.06.2025-100001108 (кредитної лінії) та заявка кредитного договору № 22.06.2025-100001108 (кредитної лінії), кожна сторінка яких підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором E727, міститься в матеріалах справи (а.с.17-19). 
Своїм підписом на договорі позичальник також підтвердила, що отримала інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (ознайомилася з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" (за виключенням випадку, коли надання паспорта споживчого кредиту не є обов`язковим) (пункти 22 заявки та відповіді позичальника).
Згідно інформації Національного банку України за посиланням: https://bank.gov.ua, ТОВ "Споживчий центр" є учасником (абонентом-надавачем послуг) системи BankID Національного банку України з 26.10.2020, що також підтверджується відповідною роздруківкою сайту. При укладенні договору позичальник ОСОБА_1 ідентифікована шляхом використання Системи BankID НБУ відповідно до Положення про Систему BankID Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.03.2020 № 32, що підтверджується інформацією, отриманою з центрального вузла Системи BankID НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача та забезпечує однозначне встановлення фізичної особи (а.с.14-15).
Вичерпні персональні дані, що стосуються особи відповідача та які відповідають даним, що містяться в системі Bank ID, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, паспорт, ідентифікаційний код та інші дані, що є інформацією з обмеженим доступом, поширення якої здійснюється виключно за згодою суб`єкта персональних даних, зазначені в договорі.
Сторони також погодили, що повернення кредиту та інших платежів, передбачених договором, здійснюється згідно з Графіком платежів, що містить детальні терміни (дати) повернення кредиту, сплати процентів та комісій, суми платежів, що підлягають сплаті, а також дати чергових періодів, та визначений пунктом 14 заявки та відповіді позичальника.
22.06.2025 ОСОБА_1 також підписала Інформаційне повідомлення позичальника, що є додатком до даного кредитного договору, в якому повідомила свої контактні телефони, інформацію про місце роботи, а також дані третіх осіб, чим також підтвердила, що вказана нею у даному інформаційному повідомленні інформація є достовірною, не містить неточної та/або неправдивої інформації та що позичальник повідомлена про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 182 КК України (а.с.18-19).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на погоджених умовах. 
03.07.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025 (далі – Договір) в електронній формі, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором K179, відповідно до якого сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до Договору, а саме визначили, що сума кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 7 000,00 грн., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші) (п.п. 1, 1.1 примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферти) від 03.07.2025, п.п. 1, 1.1 примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) від 03.07.2025) (а.с.20-21). 
Відповідно до п.п. 1.2-1.5 даного додаткового договору від 03.07.2025 кредитодавець зобов`язався надати позичальнику 2-й Транш у розмірі 3 500,00 грн.; дата надання/видачі кредиту (2-го Траншу) – 03.07.2025; спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 5232-44XX-XXXX-4563; строк, на який надається кредит (2-й Транш) - 206 днів з дати його надання; комісія, пов`язана з наданням 2-го Траншу (частини Суми Кредиту) (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність плата за надання Кредиту) – 9 % від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 315,00 грн., нараховується кредитодавцем та обліковується в день видачі Траншу, сплачується згідно Графіку платежів; комісія за обслуговування з дати укладення даного додаткового договору встановлюється у розмірі 630,00 грн., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. Кількість і порядкові номери чергових періодів, у яких сплачується Комісія за обслуговування, не змінюються даним Додатковим Договором, Комісія за обслуговування сплачується у чергові періоди №№ 2-3. Грошова сума у розмірі різниці між Комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді № 1), у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 315,00 грн., нараховується та обліковується в день укладення даного Додаткового Договору та сплачується у складі відповідного чергового платежу згідно Графіку платежів, встановленого п. 1.5 даного додаткового договору.
В подальшому з метою отримання додаткових кредитних коштів відповідач ОСОБА_1 звернулась до кредитодавця та 24.08.2025 між нею та ТОВ «Споживчий центр» укладено додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025 в електронній формі, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором K989, за умовами якого суму кредиту збільшено до 10 000,00 грн. та надано позичальнику 3-й Транш у розмірі 3 000,00 грн.; дата надання/видачі кредиту (3-го Траншу) – 24.08.2025 шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 ; строк, на який надається кредит (а саме 3-й Транш) - 154 дні з дати його надання; комісія, пов`язана з наданням 3-го Траншу - 9 % від суми 3-го Траншу, що дорівнює 270,00 грн., комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 900,00 грн., грошова сума у розмірі різниці між комісією за обслуговування у черговому періоді (у черговому періоді № 3) , у якому надається Транш, встановленою до та з дати укладення даного Додаткового Договору, становить 270,00 грн. та нараховується в день укладення даного Додаткового Договору (п.п. 1, 1.1-1.4 примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферти) від 24.08.2025, п.п. 1, 1.1-1.4 примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) від 24.08.2025) (а.с.22-23). 
23.09.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 також укладено додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025 в електронній формі, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором K442, за умовами якого суму кредиту збільшено до 11 000,00 грн. та надано позичальнику 4-й Транш у розмірі 1 000,00 грн.; дата надання/видачі кредиту (4-го Траншу) – 23.09.2025 шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 ; строк, на який надається кредит (а саме 4-й Транш) - 124 дні з дати його надання; комісія, пов`язана з наданням 4-го Траншу - 9 % від суми 4-го Траншу, що дорівнює 90,00 грн., комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 0,00 грн. (п.п. 1, 1.1-1.4 примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферти) від 23.09.2025, п.п. 1, 1.1-1.4 примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) від 23.09.2025) (а.с.24-25). 
Також 30.09.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 укладено додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025 в електронній формі, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором K849, за умовами якого суму кредиту збільшено до 12 000,00 грн. та надано позичальнику 5-й Транш у розмірі 1 000,00 грн.; дата надання/видачі кредиту (4-го Траншу) – 30.09.2025 шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 ; строк, на який надається кредит (а саме 5-й Транш) - 117 днів з дати його надання; комісія, пов`язана з наданням 4-го Траншу - 9 % від суми 4-го Траншу, що дорівнює 90,00 грн., комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 0,00 грн. (п.п. 1, 1.1-1.4 примірної пропозиції про укладення додаткового договору (оферти) від 30.09.2025, п.п. 1, 1.1-1.4 примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) від 30.09.2025) (а.с.25-26).
Відповідач ОСОБА_1 24.08.2025, 23.09.2025 та 30.09.2025 також ознайомилась з паспортами споживчого кредиту, в яких визначено основні умови кредитування, розмір орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, графік платежів, їх кількість, розмір та періодичність внесення, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором тощо, чим також підтвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі, в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором, що засвідчила електронними підписами одноразовими ідентифікаторами (а.с.22-26). 
Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17 зазначив, що чинне законодавство не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 11 ЦК України). У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
З огляду на викладене вище, звернення відповідача до кредитодавця із відповідними заявками та подальше неодноразове укладення Додаткових договорів від 03.07.2025, 24.08.2025, 23.09.2025 та 30.09.2025 до кредитного договору № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025, в яких сторони визначено розмір суми кредиту є діями, що свідчать про визнання відповідачем умов договору і, відповідно, боргу за договором.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та на умовах, визначених договором, однак відповідач свої зобов`язання за договором порушила, кошти кредиту та проценти за користування ним не повернула, внаслідок чого станом на 06.04.2026 нарахована прострочена заборгованість в розмірі 24 080,00 грн., з яких 12 000,00 грн. – основний борг, 6 005,00 грн. - залишок відсотків, 180,00 грн. – залишок комісій та 5 895,00 грн. – залишок штрафів, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025 станом на 06.04.2026, що є детальним та містить інформацію про кількість днів користування кредитом, порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових загальної заборгованості за кожен день користування кредитом та залишок неповернутої заборгованості, відповідає умовам укладеного договору та не спростований будь-яким контррозрахунком відповідача (а.с.11-13). 
Належних доказів, що відповідач сплатила зазначену заборгованість, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Поданим розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, кредит та проценти за його користування вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
За наведених обставин, судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач ОСОБА_2 скористалася наданим їй позивачем кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що станом на 06.04.2026 призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 12 000,00 грн., за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 6 005,00 грн. та комісією в розмірі 180,00 грн., всього в загальному розмірі 18 185,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Водночас, даючи правову оцінку вимогам позивача про стягнення з відповідача заборгованості за штрафами в сумі 5 895,00 грн., суд зазначає наступне.
Зі змісту ч. 4 ст. 206 ЦПК України випливає, що суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 15.06.2020 у справі № 588/1311/17, від 15.07.2020 у справі № 524/10054/16, від 09.09.2020 у справі №572/2515/15-ц, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.
У відповідності зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Так, правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 ЦК України, серед яких, зокрема, сплата неустойки.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Отже, штраф, як і пеня, є різновидами неустойки, порядок обчислення яких різниться і встановлюється умовами договору.
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 320/8618/15-ц). 
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, що набрав чинності 17.03.2022, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, серед іншого, пунктом 18, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, від 18.10.2023 у справі № 706/68/23, від 21.01.2025 у справі № 751/3052/23, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує до даних спірних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час, що є загальновідомим фактом.
З огляду на викладене, оскільки вказаний вище кредитний договір № 22.06.2025-100001108 укладений 22.06.2025, нарахування неустойки (штрафів) за порушення виконання грошового зобов`язання неправомірно проведено у період дії воєнного стану, тому такі штрафи підлягають списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Щодо посилання представника позивача на те, що норма пункту 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", яка передбачала звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань у період дії воєнного стану, виключена, суд зазначає наступне.
Так, 15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування», який регулював правовідносини щодо відповідальності споживача за невиконання зобов`язань під час воєнного стану, виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, та пункт 6 даного розділу викладено в новій редакції, якою передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом від 22.11.2023 № 3498-ІХ, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання ним чинності, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Отже, положення пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" з урахуванням не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо відповідальності споживача під час дії воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", відтак, виключення норми спеціального закону, яка регулювала конкретні правовідносини, виключає можливість конкуренції норм, відтак, на вказані правовідносини поширюється дія загальної норми ЦК України.
Положення ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено особливості відповідальності споживача за договорами про споживчий кредит, також не містять норм, які врегульовують порядок та підстави відповідальності споживача за порушення зобов`язань за договором про споживчий кредит у період воєнного стану.
Частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Окрім того, у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі №240/4894/23 указано, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine» (латинською мовою), що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини». Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.
Отже, закон, який має захищати споживачів, не може встановлювати для них умови гірші, ніж це передбачено загальним і основним актом цивільного законодавства - Цивільним кодексом України.
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в межах вказаних вище сум боргу за кредитом, процентами за користування ним та комісією в розмірі 18 185,00 грн. 
Водночас, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів за порушення відповідачем грошового зобов`язання суперечать вимогам чинного законодавства та порушують права відповідача, відтак, суд не приймає визнання відповідачем позову в цій частині та приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 133 УПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з положенням ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «Споживчий центр» при зверненні до суду з позовом сплачено з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ст. Закону України «Про судовий збір» та зараховано до державного бюджету судовий збір в розмірі 2662,40 грн. згідно платіжної інструкції № СЦ00095582 від 13.04.2026.
З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн. х (18 185,00 грн. : 24 080,00 грн.) = 2 010,62 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-526, 530, 629, 1048-1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 206, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (код ЄРДПОУ 37356833), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А (МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором № 22.06.2025-100001108 від 22.06.2025 в розмірі 18 185 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.
В решті - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ),на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (код ЄРДПОУ 37356833), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А (МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 2 010 (дві тисячі десять) гривень 62 копійки. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя          І. О. Капшученко