Справа № 991/372/26
Провадження 1-кп/991/4/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

02 червня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора в залі суду ОСОБА_5 , обвинувачених в режимі відеоконференції
з власних технічних засобів   ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників - адвокатів в залі суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 
захисника - адвоката в режимі відеоконференції 
з власних технічних засобів   ОСОБА_12 , 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду в місті Києві клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_7 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_13 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росохи Самбірського р-ну Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Сніжинськ, російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . Останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Боромля Тростянецького р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_15 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Львів, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_16 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с. Липча Хустського р-ну Закарпатської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_17 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Пустовійтівка Роменського р-ну, Сумської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_18 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_19 ,  ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Астрахань російської федерації, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_20 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Острівка Очаківського р-ну Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_10 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_11 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_21 ,  ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_12 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_22 ,  ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Дубно Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_13 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця с. Великий Житин Рівненського р-ну Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_14 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_15 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця с. Путивль Путивльського р-ну Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за останньою відомою в Україні адресою: АДРЕСА_16 , останнє відоме місце проживання за кордоном: АДРЕСА_17 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.
19 травня 2026 року на стадії підготовчого провадження надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про здійснення спеціального судового провадження щодо  ОСОБА_7 .  Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор послалася на положення ч. 3 ст. 323 КПК України та зазначила, що на цей час сторона обвинувачення має у своєму розпорядженні відомості, передбачені зазначеною нормою. При цьому прокурор вказала, що фактичне місцезнаходження ОСОБА_7 стороні обвинувачення достовірно не відоме. Відповідно до відомостей автоматизованої системи «АРКАН» 26 лютого 2022 року ОСОБА_7 залишив територію України через пункт пропуску «Сокиряни» та відтоді не повертався. Постановою детектива НАБУ від 07 травня 2024 року ОСОБА_7 оголошено у національний та міжнародний розшук. Прокурор також посилалася на інформацію Державної міграційної служби України та Міністерства закордонних справ України, відповідно до якої ОСОБА_7 не оформлював документи для виїзду на постійне проживання за кордон та не перебуває на консульському обліку, що, на думку сторони обвинувачення, свідчить про його тимчасове перебування за межами України. На переконання прокурора, виїзд ОСОБА_7 за кордон під час досудового розслідування, зміна місця проживання та неявка на виклики органу досудового розслідування свідчать про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності. У зв`язку з цим сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений переховується від органів слідства та суду. Крім того, прокурор зазначила, що ОСОБА_7 був обізнаний про здійснення щодо нього кримінального провадження. Зокрема, він був присутній під час обшуку за місцем проживання 25 лютого 2020 року, 23 квітня 2024 року отримав електронну копію повідомлення про підозру, 19 червня 2024 року брав участь у судовому засіданні щодо продовження строку досудового розслідування, а 15 липня 2024 року був опитаний детективом за допомогою месенджера WhatsApp. Також повідомлення про здійснення спеціального досудового розслідування та повістки про виклик неодноразово публікувалися на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр». Прокурор звернула увагу, що ОСОБА_7 не з`явився у низку судових засідань, призначених упродовж січня-квітня 2026 року, що, на її думку, відповідає умовам ч. 5 ст. 139 КПК України для здійснення спеціального судового провадження. При цьому прокурор вказала, що участь обвинуваченого у судових засіданнях у режимі відеоконференції не виключає можливості здійснення щодо нього спеціального судового провадження, оскільки він продовжує перебувати за межами України та оголошений у міжнародний розшук. З огляду на викладене прокурор просила здійснювати щодо ОСОБА_7 спеціальне судове провадження разом з іншими обвинуваченими у межах цього кримінального провадження.
28 травня 2026 року до суду надійшли заперечення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на клопотання прокурора про спеціальне судове провадження, в якому він вказав, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який дає підстави стверджувати, що ОСОБА_7 переховувався від органів слідства та суду або діяв з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Сторона захисту стверджує, що повідомила сторону обвинувачення про те, що ОСОБА_7 після виїзду через збройний напад росії на Україну 26 лютого 2022 року за кордон, проживає разом зі своїми дітьми ОСОБА_24 , 2013 року народження та ОСОБА_25 , 2015 року народження, за адресою: Німеччина, Gifhorn, Allerstra?e 5B. Крім того, додав, що з моменту повідомлення адреси проживання жодного разу не змінював місце свого проживання, в тому числі після одержання від компетентних органів Інтерполу та Німеччини відомостей про надходження ухвали Вищого антикорупційного суду про взяття його під варту. Сторона захисту вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 не має жодного наміру переховуватися від детективів, прокурорів, Суду, заявляє про своє бажання брати участь у проведенні всіх без винятку процесуальних дій в режимі відеоконференції, одержувати процесуальні документи засобами електронного зв`язку або через адвокатів у встановленому КПК України порядку, надавати правдиві показання та сприяти стороні обвинувачення у здійсненні кримінального провадження. З огляду на викладене, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про здійснення щодо ОСОБА_7 спеціального судового провадження та дозволити останньому в рівній мірі з іншими обвинуваченими брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. 
Позиції учасників кримінального провадження.
Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що на стадії досудового розслідування було отримано ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування. Вона вважає, що обставини, які стали підставою для ухвалення такого судового рішення, залишаються актуальними і на даний момент, а тому просила задовольнити подане клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_7 з підстав, викладених у ньому.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав подані заперечення та вказав, що стороні обвинувачення було достеменно відомо про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не проживає в м. Суми, оскільки він виїхав за межі України у зв`язку з воєнними діями. Водночас прокурор стверджував, що наразі неможливо встановити місце проживання підозрюваних, оскільки вони залишили територію України. На його думку, для цього існують механізми міжнародної правової допомоги, і за наявності наміру вручення процесуальних документів, виклику та допиту підозрюваного або обвинуваченого сторона обвинувачення могла б скористатися відповідними процедурами. Однак, як вказує захист, сторона обвинувачення, знаючи, що направлення міжнародного запиту до Німеччини дозволило б отримати підтвердження місця перебування ОСОБА_7 , умисно цього не зробила та не отримала відповідних відомостей. Також захист послався на положення ст. 323 та ст. 297-1 КПК України, відповідно до яких спеціальне судове провадження може застосовуватися лише у разі, якщо обвинувачений переховується від органів досудового розслідування та/або суду або оголошений у міжнародний розшук. На думку захисту, підставою для оголошення розшуку є саме факт умисного переховування особи від слідства. Водночас неявка з поважних причин, зокрема через воєнні дії та пов`язані з ними ризики для життя і безпеки, відповідно до ст. 138 КПК України не може автоматично вважатися підставою для оголошення міжнародного розшуку чи застосування спеціального судового провадження. Захист звернув увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 брав участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, а його неявки були зумовлені технічними проблемами, зокрема необхідністю використання VPN, про що не було відомо ні обвинуваченому, ні стороні захисту. З огляду на викладене просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ОСОБА_7 має намір з`являтися в усі, без винятку судові засідання. Також ствердив, що його підзахисний на вимогу суду буде фізично прибувати до приміщення Вищого антикорупційного суду у разі такої необхідності, проте хоче мати гарантії, що він повернеться до своєї сім`ї, чому певним чином може перешкоджати відсутність рішення суду з приводу поданого клопотання про скасування запобіжного заходу. Наразі ОСОБА_7 має можливість вільно перетинати кордон, оскільки з огляду на наявність трьох дітей не може бути мобілізований.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - авдокат ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав адвоката ОСОБА_8 , вказавши, що це їхня спільна позиція. 
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що зареєстрований у місті Суми разом із двома синами, майно за місцем реєстрації належить йому, наразі не постраждало внаслідок обстрілів, є придатним для проживання. На консульському обліку в Німеччині не перебуває. Протягом трьох місяців він працює в інженерному бюро геодезистом і перебуває на випробувальному терміні. Він три роки вивчав мову, досяг рівня B2, визнав свої українські дипломи та офіційно працює в Німеччині. Також повідомив, що проживання в Німеччині є складним, у нього є бажання повернутися на Батьківщину, однак чим довше він там перебуває, тим важче буде повернутись. Його старші діти навчаються в школі, а донька готується до відвідування дитячого садка. Житло в Німеччині родина орендує. Підтвердив твердження захисника щодо явки до судового засідання в місті Києві у разі відповідного виклику, однак висловив бажання мати гарантії можливості повернення до своєї родини. У разі засудження, він приїде до України для його виконання. Вказав, що наразі у нього є чинний паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який він оформив в Німеччині. Йому роз`яснено та зрозуміло, що недолучення до участі в судовому засіданні, без доказів технічних несправностей, прирівнюється до неявки у судове засідання без поважних причин.
Мотиви та обгрунтування суду.
Найперше суд зазначає, що в ході розгляду вказаного клопотання не надає оцінки та не здійснює перегляду процесуального рішення слідчого судді про здійснення щодо ОСОБА_7 спеціального досудового провадження. Ба більше, суд вважає, що ці процедури є автономними, не пов`язані підставами, з огляду на різне призначення стадії досудового розслідування та судового провадження, визначення положеннями кримінального процесуального закону необхідності прийняття окремого процесуального рішення про здійснення відповідної стадії кримінального провадження in absentia. Відтак суд не надає оцінки доводам захисника про незаконність вказаного судового рішення. 
Під час розгляду клопотання про здійснення спеціального судового провадження суд перевіряє та оцінює ті обставини, які існують на тепер, оскільки стадія досудового розслідування завершилась направленням обвинувального акта до суду. 
Отже, суд не обмежений доводами слідчого судді щодо дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування щодо зазначених осіб та не здійснює їх переоцінки.
Судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого (частини 3 статті 323 КПК України). 
З вищевикладеної норми слідує, що кримінальне провадження щодо злочину, зокрема, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), що узгоджується із версією обвинувачення, викладеною в обвинувальному акті, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia) у разі наявності однієї або сукупності двох супутніх обставин. 
Разом з тим, з аналізу наявних у матеріалах кримінального провадження відомостей убачається, що станом на час розгляду питання про можливість здійснення спеціального судового провадження тимчасове місце знаходження/проживання обвинуваченого ОСОБА_7 за кордоном є встановленим та відомим суду.
Так, згідно з відомостями автоматизованої системи «АРКАН» встановлено, що 26 лютого 2022 року ОСОБА_7 на автомобілі д.н.з. НОМЕР_1 залишив територію України через пункт пропуску «Сокиряни» у напрямку Республіки Молдова та відтоді на територію України не повертався (т.20 а.с. 148).
Органом досудового розслідування та слідчим суддею були вжиті процесуальні заходи, передбачені главою 24-1 КПК України.
Так, постановою детектива від 07 травня 2024 року ОСОБА_7 оголошено в національний та міжнародний розшук, досудове розслідування не зупинялось (т. 20 а.с.77-79). Вказана постанова виконана у встановленому порядку (т. 20 а.с. 80 ).
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 червня 2024 року у справі № 991/4535/24 (провадження № 1-кс/991/4571/24) щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 липня 2024 року у справі № 991/5871/24 (провадження № 1-кс/991/5904/24) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 , про що на сайті прокуратури було розміщено відповідне оголошення (т. 20 а.с. 65-73, 74, 76)
Отже, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалося в порядку спеціального досудового розслідування (in absentia), а обвинувальний акт був скерований до суду за результатами проведення саме такої особливої процедури.
Водночас, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 з дня надходження обвинувального акта до суду послідовно зазначає, що виїзд ОСОБА_7 за межі України був зумовлений початком повномасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України та необхідністю забезпечення безпеки своїх дітей. За твердженням захисту, 26 лютого 2022 року ОСОБА_7 разом зі родиною був вимушений евакуюватися за межі України. Станом на час вирішення клопотання в обвинуваченого народилась третя дитина, він із родиною має зареєстроване місце проживання за кордоном, родина уже певною мірою інтегрувалась у нове середовище, має відповідний захист іноземної держави, є отримувачем соціальної допомоги тощо. ОСОБА_7 має бажання приймати участь у розгляді даної справи. 
Крім того, сторона захисту неодноразо повідомляла, що обвинувачений ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_17 , а причиною його неприбуття до органів досудового розслідування та суду є не намір ухилитися від кримінальної відповідальності, а об`єктивні обставини, пов`язані з його перебуванням за кордоном разом із трьома неповнолітніми дітьми, необхідністю їх постійного догляду та забезпечення, а також існуванням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас на підтвердження законності свого перебування на території Федеративної Республіки Німеччина сторона захисту надала документи, які свідчать про набуття ОСОБА_7 статусу особи, що користується тимчасовим захистом відповідно до § 24 Abs. 1 Aufenthaltsgesetz (Закону Федеративної Республіки Німеччина «Про перебування, працевлаштування та інтеграцію іноземців»).
Так, відповідно до Verordnung zur Regelung der Fortgeltung von Aufenthaltserlaubnissen nach 24 AufenthG (Постанова про врегулювання продовження чинності дозволів на перебування відповідно до § 24 AufenthG), BGBI.I Nr. 334 vom. 04.12.2023, Zweite Verordnung zur Anderung der Ukraine-Aufenthaltserlaubnis-Fortgeltungsverordnung (Друга постанова про внесення змін до постанови щодо продовження дозволів на перебування для громадян України) BGBI.I Nr. 363 vom. 27.11.2024 та Weitere Anderungsverordnung zur Ukraine-Aufenthaltserlaubnis-Fortgeltungsverordnung (Подальша постанова про внесення змін до постанови щодо продовження дозволів на перебування для громадян України) BGBI.I Nr. 252/2025, правовий статус громадян України, які користуються тимчасовим захистом у Федеративній Республіці Німеччина, продовжено на весь період дії механізму тимчасового захисту, тобто до 04 березня 2027 року.
Таким чином, право обвинуваченого ОСОБА_7 на законне перебування на території Федеративної Республіки Німеччина є чинним щонайменше до 04 березня 2027 року.
Сторона захисту зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 від моменту повідомлення своєї адреси проживання жодного разу її не змінював, у тому числі після отримання від компетентних органів Інтерполу та Німеччини інформації про надходження ухвали Вищого антикорупційного суду щодо його тримання під вартою.
Факт його проживання за за адресою: АДРЕСА_17 підтверджується посвідкою на проживання, а також наданими документами від державних органів Федеративної Республіки Німеччина, зокрема листом Центру зайнятості (Jobcenter) від 20 лютого 2026 року, листом Державного органу з питань підтримки сімей (Familienkasse) від 17 лютого 2026 року, а також довідкою про отримання соціальної допомоги, в якій зазначено строк виплати допомоги родині ОСОБА_7 до 04 березня 2027 року.
Крім того, Вищим антикорупційним судом на зазначену адресу направлялася судова повістка про виклик ОСОБА_7 до суду, яку останній фактично отримав. Вказана обставина має істотне значення, оскільки підтверджує не лише достовірність відомостей про місце його проживання, а й можливість здійснення з ним процесуальної комунікації за відомою адресою.
Таким чином, сукупність наведених доказів свідчить про те, що станом на теперішній час обвинувачений ОСОБА_7 постійно перебуває за межами України, проживає на території Федеративної Республіки Німеччина на законних підставах, а його місце проживання є конкретно визначеним, відомим суду і підтверджується належними та допустимими доказами.
Разом з тим, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 тимчасово проживає на території Федеративної Республіки Німеччина, яка не є тимчасово окупованою територією України, чи територіїєю держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, перебування на якій з метою ухилення від кримінальної відповідальності є передумовою здійснення спеціального судового провадження.
Суду надана постанова від 07.05.2024 про оголошення національного та міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 . Фактично доводи захисту, який ствердив про незаконність судового рішення про здійснення спеціального досудового розслідування, зводяться до незаконності та безпідставності вказаного рішення слідчого. 
Прямо ст. 303 КПК України не передбачає можливість оскарження постанови про оголошення особи в розшук. На практиці питання законності розшуку може бути предметом оцінки у межах передбачених законом процедур, якими захист не скористався.
Суд, з огляду на відсутність правових підстав та достатніх матеріалів, позбавлений можливості самостійно оцінити вказану постанову, а також вважати, що розшук припинився. 
Відтак колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 оголошений в міжнародний розшук. Також є очевидним, що ОСОБА_7 обізнаний про кримінальне провадження та був обізнаний про нього раніше. Також захистом не оспорюється, що останній набув статусу підозрюваного та обвинуваченого.
Проте в ході підготовчого провадження захисник обвинуваченого ОСОБА_7 звертався до суду з клопотаннями, у яких повідомив суду вказане вище місце перебування та надав докази реєстрації місця проживання обвинуваченого та його родини: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 (т. 4 а.с.13-14, т.5 а.с. 162-166, т.10 а.с. 241-247 т.11 а.с. 170-212, т.21 а.с. 155-158). Разом з тим, згідно відповіді Міністерства закордонних справ України ОСОБА_7 не оформлював документи для виїзду на постійне проживання за кордон та не перебуває на консульському обліку (т. 20 а.с. 83). Разом з тим, ОСОБА_7 отимав поштову коресподенцію, направлену судом на вказану ним адресу (т. 21 а.с. 181-182)
Отже, станом на теперішній час ОСОБА_7 тимчасово перебуває за межами України та реально проживає за вказною ним суду адресою.
Разом з тим обвинувачений ОСОБА_7 висловив бажання приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, для чого долучався до участі у судових засіданнях з використанням власних технічних засобів. Під час опитування в ході розгляду клопотання - переконав колегію суддів у бажанні брати участь у судовому розгляді, якщо такий буде призначений, у явці до суду безпосередньо за вимогою суду, а також у добровільному прибутті до України для виконання вироку суду, навіть якщо такий буде винесений не на його користь.
Конституцією України гарантовано, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права (ст. 55 Конституції України).
Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у передбаченому процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.
ЄСПЛ у рішенні у справі «Мінак та інші проти України» (№ 19086/12, від 7 лютого 2019 року) наголосив, що кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитися із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та надати власні зауваження з цього приводу. 
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на судовий виклик суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального судового провадження.
Суд констатує, що виїзд ОСОБА_7 за межі України співпав у часі з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, а місто Суми, де проживав обвинувачений на той час та і на сьогоднішній день, є прифронтовим містом, яке в більшій мірі є небезпечним для проживання людей. ОСОБА_7 дійсно тричі не доєднався до судових засідань на стадії підготовчого провадження та поважності причин таких неявок суду не підвердив. Проте суд погоджується із захисником, що такі неявки не спричинили відкладення судових засідань. 
За таких умов на даному етапі судового провадження відсутні достатні підстави для беззаперечного висновку про те, що ОСОБА_7 ухиляється від явки у судові засідання чи свідомо переховується від правосуддя з метою уникнення кримінальної відповідальності. Навпаки, наявні в матеріалах провадження відомості містять інформацію про його місцезнаходження, можливість здійснення з ним процесуальної комунікації та відсутність ознак приховування ним свого місця перебування.
Крім того, з моменту надходження обвинувального акта до суду та протягом усього періоду проведення підготовчого судового провадження обвинувачений ОСОБА_7 бере участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, що свідчить про його обізнаність щодо здійснення кримінального провадження, підтримання постійного зв`язку із судом та реалізацію права на захист.
Відповідно до ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Традиційно участь обвинуваченого під час судового розгляду є обов`язковою, а звуження процесуальних прав особи під час здійснення кримінального провадження не допускається.
Колегія суддів вкотре звертає увагу, що під час підготовчого судового провадження ОСОБА_7 бере участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів та кваліфікованого електронного підпису. Особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, використовувані технічні засоби як правило забезпечували належну якість аудіо- та відеозв`язку, що надає можливість усім учасникам кримінального провадження в режимі реального часу сприймати хід судового розгляду, ставити запитання, висловлювати свою позицію, заявляти клопотання та реалізовувати інші процесуальні права. Відкритість судового провадження додатково забезпечується шляхом трансляції судових засідань на офіційному YouTube-каналі суду.
При цьому ОСОБА_7 повідомлено про те, що у разі виникнення технічних перешкод, які матимуть ознаки зловживання процесуальними правами або будуть спрямовані на затягування судового розгляду, суд вправі переглянути порядок його дистанційної участі та ухвалити відповідне процесуальне рішення.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 підтримує постійну комунікацію зі своїм захисником, своєчасно отримує інформацію про перебіг судового провадження, виявляє готовність брати участь у всіх судових засіданнях, дослідженні доказів та наданні показань. Матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про його небажання брати участь у розгляді кримінального провадження чи про створення ним перешкод для здійснення правосуддя.
Водночас обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено, що за наявності відповідної процесуальної необхідності суд не позбавлений права ухвалити рішення про його безпосередню участь у судовому засіданні в приміщенні Вищого антикорупційного суду.
Суд також бере до уваги, що питання про здійснення спеціального судового провадження може бути вирішене на будь-якій стадії судового розгляду за наявності передбачених законом підстав. Відтак відмова у здійсненні спеціального судового провадження на даному етапі не позбавляє суд можливості повернутися до розгляду цього питання у разі зміни фактичних обставин або процесуальної поведінки обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що найбільш ефективним способом забезпечення повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду у цьому кримінальному провадженні є його здійснення у загальному порядку із забезпеченням участі обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом відеоконференції.
Оскільки положення ч. 3 ст. 323 КПК України не містять беззаперечного обов`язку суду ухвалити рішення про спеціальний судовий розгляд, а залишає вирішення цього питання на розсуд суду, про що свідчить використання законодавцем словосполучення «може здійснюватися», ураховуючи факт недоведення прокурором переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора щодо здійснення спеціального судового провадження стосовно ОСОБА_7 .
Окремо суд вважає на необхідне надати оцінку твердженню захисту про те, що вчасне невирішення судом клопотання про скасування обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу (подане 20.01.2025 вх. 2741 т. 4 а.с. 18-20) будь-яким чином впливає на вирішення клопотання, яке є наразі предметом розгляду, або на спроможність ОСОБА_7 прибути у судове засідання до приміщення суду безпосередньо. 
Відповідно до ухвали від 10 червня 2024 року у справі справа № 991/4535/24 (провадження 1-кс/991/4571/24) стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Постановлено після його затримання і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.
Тобто вказане рішення не є остаточним, так як прийняте у відсутність обвинуваченого. Аналіз положень ч. 6 ст. 193 КПК України дає підстави зробити висновок, що у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про застосування запобіжного заходу підозрюваному вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч. 1 ст. 197 КПК України (шістдесят днів). 
З огляду на те, що питання застосування запобіжного заходу має вирішуватись в порядку, визначеному ч. 6 ст. 193 КПК України, за результатами якого суд звісно може прийняти рішення про відмову в його застосуванні, жодної невідкладності у розгляді клопотання про скасування незастосованого запобіжного заходу не існує. Суд неодноразово роз`яснював, що у даній конкретній ситуації вирішення такого клопотання відбудеться на визначеній для цього законом стадії - виконання вимог ст. 315 КПК України. Також за озвученої позиції обвинуваченого ОСОБА_7 у контексті його обіцянки безпосередньо прибути до приміщення суду на вимогу, суд вважає, що існування вказаної ухвали у жодному випадку свавільно не позбавить його можливості пересуватись. Остаточне рішення щодо виду та необхідності застосування запобіжного заходу перебуває під судовим контролем, має короткі строки розгляду та встановлений порядок. Саме така законодавчо визначена процедура спрямована на остаточне визначення запобіжного заходу щодо обвинуваченого та реалізовується вона виключно у безпосередній присутності обвинуваченого - у разі його затримання, доставки/явки до суду. Саме у цій процедурі може бути встановлена дійсна/реальна позиція особи щодо явки/ухилення від суду, буде надана оцінка як ризикам, так і іншим обставинам, передбаченим для застосування запобіжного заходу.
Керуючись ст. 323, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3