Справа № 541/782/26
Номер провадження 2/541/1020/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

15 травня 2026 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Городівського О.А.
за участю секретаря судового засідання – Непокупної Л.М. 
представника позивача Лугового І.Ф. 

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом Комунального підприємства «Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної майну юридичної особи,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ББС ІНШУРАНС» (ЄДРПОУ 20644871) 
у с т а н о в и в:

09 березня 2026 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов позов КП «Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» до ОСОБА_1 та про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної майну юридичної особи.
В обґрунтування позову, представник позивача зазначив, що 09 квітня 2025 року о 10 год 30 хв. на а/д Лубни-Миргород-Опішня водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом АВТОСПЕЦПРОМ АСПА.941157.014.03 (Peugeot Boxer) д.н.з. НОМЕР_1 під час виконання обгону не переконався в безпечності маневру й здійснив обгін на перехресті транспортного засобу УАЗ 3909 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався попереду та здійснив поворот ліворуч, у результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Кримінальне провадження №12025170550000400 від 10.04.2025 року, яке зареєстроване за фактом ДТП, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (постанова про закриття кримінального провадження від 29.05.2025 року). Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.07.2025 року по справі №541/2723/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок ДТП транспортний засіб Автоспецпром АСПА.941157.014.03 (Peugeot Boxer) д.н.з. НОМЕР_3 , який належить на праві власності Комунальному підприємству «Об`єднане автогосподарство закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» отримав пошкодження. Відповідно до Звіту про оцінку майна № 987 від 10.09.2025 року вартість ремонту транспортного засобу Автоспецпром АСПА.941157.014.03 (Peugeot Boxer) д.н.з. НОМЕР_4 станом на 09.04.2025 року складає 396472,63 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача посилається на положення ст.16 ЦК України, згідно якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п 1 ст. 134. КзпП України (випадки повної матеріальної відповідальності) працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135- 1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.
Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з відповідачем є чинним та відповідачем не оспорювався, згідно умов договору відповідач взяв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного йому майна. Так як відповідача було визнано винним в ДТП, він повинен понести відповідальність й відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну майну позивача.
Крім цього, Позивачем сплачено за проведення звіту про оцінку майна 6000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 354 від 08.04.2024. Враховуючи вищевикладене, позивач просять стягнути ОСОБА_1 на користь Комунальному підприємству «Об`єднаному автогосподарству закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 402472,63 грн. (396472,63 грн. на відновлення пошкодженого транспорного засобу+6000,00 грн за проведення звіту про оцінку майна).

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Відповідач, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про час та місце судового розгляду за місцем реєстрації та розміщення інформаційного повідомлення про виклик в судове засідання відповідача на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області. 
Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі. 

В судове засідання в режимі відеоконференції з`явився представник позивача. В своїх пояснення він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних у мотивувальній частині позову. 
Представники третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду 

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 09 квітня 2025 року о 10 год. 30 хв. на а/д Лубни-Миргород-Опішня водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом АВТОСПЕЦПРОМ АСПА.941157.014.03 (Peugeot Boxer) д.н.з. НОМЕР_1 під час виконання обгону не переконався в безпечності маневру й здійснив обгін на перехресті транспортного засобу УАЗ 3909 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався попереду та здійснив поворот ліворуч, у результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Водієм транспортного засобу АВТОСПЕЦПРОМ АСПА.941157.014.03 (Peugeot Boxer) д.н.з. НОМЕР_1 являвся ОСОБА_1 , екстрений медичний технік (виїзної бригади станції екстреної медичної допомоги) транспортної служби округу № 4 м. Миргород, працівник позивача та в момент ДТП виконував трудову функцію, що не заперечується жодною із сторін. 
З ОСОБА_1 , укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.16). 
Цивільна відповідальність власників транспортних засобів, що були учасниками ДТП, забезпечена полісами обов`язкового страхування цивільно-правової (а.с.8-15).
Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.07.2025 року визнано винним у вищевказаній дорожньо-транспорній пригоді водія ОСОБА_1 та притягнуто на адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Надаючи оцінку встановленим обставинам суд зауважує наступне.
За змістом ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ч.ч.1-2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки шкода відшкодовується винною особою. 

Вимоги позивача до ОСОБА_1 ґрунтувалися вцілому на факті наявності трудових відносин, наявності договору про повну матеріальну відповідальність працівника, звіті незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, яким є АВТОСПЕЦПРОМ АСПА.941157.014.03 (Peugeot Boxer) д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до Звіту про оцінку майна № 987 від 10.09.2025 року вартість ремонту транспортного засобу Автоспецпром АСПА.941157.014.03 (Peugeot Boxer) д.н.з. НОМЕР_4 станом на 09.04.2025 року складає 396472,63 грн

Сам факт укладення з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не може слугувати достатньою підставою для покладення відповідальності за отримані в ДТП збитки.
Покладення матеріальної відповідальності на працівника здійснюється не за нормами ЦК України, а на підставі трудового законодавства. 
Розділ IX КЗпП України регламентує загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників.
За змістом ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
За змістом ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.
Нормами КЗпП передбачено випадки повної та обмеженої матеріальної відповідальності. 
Положеннями статті 133 КЗпП України визначаються основи обмеженої відповідальності працівника, відповідно до яких працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством і іншими підставами працівник не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
За наслідками касаційного перегляду судових рішень у цивільній справі № 264/2076/17 у постанові від 29 жовтня 2020 року ВС зазначив, що «згідно з Переліком посад і робіт, які заміщуються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва, затвердженим постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питаннях та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, посада водія не входить до цього Переліку. Отже, ОСОБА_1 не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди за договором про повну матеріальну відповідальність, як це передбачено пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України».
Таким чином посада відповідача ОСОБА_1 , а саме, екстенний медичний технік, не належить до переліку Посад і робіт, які виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для зберігання, обробки, продажу, перевезення або застосування в процесі виробництва.
Договір про повну матеріальну відповідальність можна укладати у письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій. Договір про повну матеріальну відповідальність, укладений з особами, які не включені до Переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсним. Сам по собі факт укладання з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП України.(висновок ВС справа № 686/12599/17)

Сукупність встановлених фактів свідчить, що на ОСОБА_1 , котрий виконував трудові обов`язки за посадою за якою не може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність та за наявності судового рішення, яким його визнано винуватим у вчиненні ДТП, може слугувати підставою покладено матеріальну відповідальність по відшкодуванню шкоди завданої ДТП лише в межах середньомісячного заробітку. Який відповідно до довідки № 62 від 03.12.2025 становить 13603 грн. 22 коп. 
А тому заявлені позовні вимоги Комунального підприємства «Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» підлягають до часткового задоволення.

Судові витрати понесені позивачем, слід розподіли у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Так як позовні вимоги задоволені на 3,4% від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 205 грн. судового збору. (6037,09 грн. х 3,4 %= 205 грн.) 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 354 ЦПК України суд, - 
У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної майну юридичної особи задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Комунального підприємства «Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» (ЄДРПОУ 22548359) матеріальну (майнову) шкоду у розмірі 13608 (тринадцять тисяч шістсот вісім) грн. 82 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Комунального підприємства «Об`єднаного автогосподарства закладів та установ охорони здоров`я Полтавської області Полтавської обласної ради» (ЄДРПОУ 22548359) судовий збір в сумі 205 грн. 
Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом 15 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавської апеляційного суду.

Суддя:	  	О.  А.  Городівський