Міжгірський районний суд Закарпатської області 

Справа № 302/574/26 
1-кп/302/117/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року	селище Міжгір`я	

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026078110000041 від 15.04.2026, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Міжгір?я Міжгірського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, тимчасово непрацюючої, одруженої, раніше несудимої, 
в учиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 126 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

14 квітня 2026 року близько 19:40 год ОСОБА_3 знаходячись удома за місцем свого проживання на території дворогосподарства АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин затіяла сварку з ОСОБА_4 , мешканкою будинку АДРЕСА_2 цього ж населеного пункту, під час якої умисно та з метою завдати фізичного болю потерпілій нанесла один удар лівою рукою в область голови із правої сторони потерпілої, чим завдала фізичного болю ОСОБА_4 . 
У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 35-м від 16.04.2026, тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_4 не спричинила, а тільки завдала фізичного болю, оскільтки на момент судово-медичного обстеження ОСОБА_4 на шкірних покровах тіла яких-небудь тілесних ушкоджень не було виявлено.
Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано як учинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Частинами 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно зі загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена 01.05.2026 у присутності її захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згодна і не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до положень статті 302 КПК України, та ознайомлена із обмеженням права апеляційного оскарження. 
Потерпіла ОСОБА_4 , відповідно до поданої нею письмової заяви від 30.04.2026, також згідна на розгляд цього кримінального провадження в суді у спрощеному порядку та наслідки такого розгляду їй зрозумілі.
Згідно з наявним у матеріалах справи клопотання, прокурор ОСОБА_7 просить обвинувальний акт розглядати відповідно до ст. 302 КПК України.
За положеннями частин 2 і 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Зважаючи на наведене та беручи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується в учиненні кримінального проступку, враховуючи заяву обвинуваченої про визнання нею винуватості, її згоду зі встановленими під час досудового розслідування обставинами та з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без її участі, враховуючи згоду потерпілої на розгляд справи в спрощеному порядку за відсутності учасників провадження, відсутність сумнівів у добровільності таких позицій обвинуваченої та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381, 382 КПК України.
Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.05.2026 призначено судовий розгляд обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисного завданні удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .
За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального проступку та його наслідки, особу обвинуваченої, яка раніше несудима, тимчасово непрацююча, одружена, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога та фтизіатра не перебуває, а також обставини, що впливають на її покарання, з яких пом`якшуючими, відповідно до ст. 66 КК України, є її щире каяття, активне сприяння нею розкриттю кримінального правопорушення та добровільне перерахування коштів на ЗСУ, а обтяжуючі, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено. 
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 126 КК України, та враховуючи: - ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком; - її особу; - матеріальний стан; - фактичні обставини справи; - наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу наближеного до максимального розміру та вважає за недоцільним призначення їй більш суворого виду покарання у межах санкції даної статті кримінального закону у виді громадських робіт, а покарання у виді виправних робіт не може бути їй призначене, адже вона ніде не працює. Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме цей вид і міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як нею самою, так і іншими особами.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази й процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись статтями 368-371, 373, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в: 

ОСОБА_3 визнати винною в учиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 45 (сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя      ОСОБА_1