КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року м. Київ справа №320/13431/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту також відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 29 жовтня 2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті, а саме: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком з числа осіб з інвалідністю I групи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 жовтня 2025 року позивач подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком, якому встановлено І групу інвалідності та який, за твердженням позивача, потребує стороннього догляду.
Позивач зазначає, що до рапорту було додано документи, які підтверджують стан здоров`я батька, родинні зв`язки, відсутність інших осіб, які фактично можуть здійснювати догляд, а також акт перевірки сімейного стану військовослужбовця. Зокрема, позивач посилається на те, що його мати розірвала шлюб із батьком та не може здійснювати догляд, а брат постійно проживає і працює за межами України.
На думку позивача, військова частина НОМЕР_1 не розглянула рапорт у встановлений строк, не прийняла належним чином оформленого та вмотивованого рішення і не надала письмової відповіді щодо результатів його розгляду. Позивач вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність доказів щодо інших членів сім`ї, оскільки подані документи підтверджують неможливість здійснення ними постійного догляду за батьком. У зв`язку з цим позивач просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту та зобов`язати відповідача звільнити його з військової служби.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.04.2026 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що позивачем подано командиру ВЧ НОМЕР_1 рапорт від 29.10.2025 про звільнення з військової служби відповідно до пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком, який є особою з інвалідністю І групи.
Позивач зазначив, що його батько, ОСОБА_2 , відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №8/25/224/В від 11.09.2025 має встановлену 1 групу інвалідності, підгрупа Б з основним діагнозом - F01.3 за загальним захворюванням. 
Відповідно до Висновку №602 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, у наслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 04.09.2025, ОСОБА_2 має рекомендацію з отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Позивач повідомив, що такий обов`язок щодо необхідності здійснювати постійний догляд за батьком виникає оскільки: 
- мати ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , розірвала шлюб з батьком ОСОБА_1 , про що 20.08.2025 складено відповідний актовий запис №341 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві;
- брат ОСОБА_1 – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає та працює закордоном, в місті Нікосіа, Кіпр. З 04 лютого 2025 року по теперішній час працює в іноземній компанії Вrain Rocket на посаді старший моушен-дизайнер.
Позивач зазначив, що оскільки брат ОСОБА_4 перебуває за кордоном та ним не виявлено бажання повертатися в Україну та здійснювати догляд за батьком, він, ОСОБА_1 , є єдиною особою, яка відповідно до закону зобов`язана та має фактичну можливість здійснювати щоденно та постійно догляд за своїм батьком. 
Також позивач звернув увагу, що інших родичів І ступеня споріднення, які могли б здійснювати догляд за його батьком ОСОБА_2 , немає. 
На підставі викладеного позивач повідомив про відсутність бажання продовжувати військову службу та проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, погодився на виключення його зі списків особового складу військової частини до проведення усіх необхідних розрахунків та просив: 
- звільнити його з військової служби; 
- надіслати його особову справу до ІНФОРМАЦІЯ_2 за зареєстрованим місцем проживання.
Додатками до рапорту долучено:
- копію паспорта та облікової картки платника податків ОСОБА_1 ;
- копію військово-облікового документа ОСОБА_1 ;
- нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;
- копію паспорта та облікової картки платника податків ОСОБА_2 ;
- нотаріально засвідчену копію Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №8/25/2224/В від 11.09.2025;
- нотаріально засвідчену копію висновку №602 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання послуги з догляду на непрофесійній основі від 04.09.2025;
- нотаріально засвідчену копію свідоцтва про розлучення;
- нотаріально засвідчену копію свідоцтва про народження брата ОСОБА_4 ;
- копію закордонного паспорта ОСОБА_4 ;
- копію довідки з місця роботи ОСОБА_4 .
Листом т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 без номера та без дати позивачу повідомлено, що подання щодо звільнення з військової служби у запас солдата ОСОБА_1 розглянуто та залишено без реалізації у зв`язку з невідповідністю наданого акта сімейного стану зазначеного військовослужбовця вимогам додатку 23 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Запропоновано у строк до 15.03.2026 надати до штабу ВЧ НОМЕР_2 (через управління персоналу) виправлені документи для проведення повторної перевірки та підготовки проєкту наказу.
Не погоджуючись з правомірністю бездіяльності відповідача щодо нерозгляду рапорту про звільнення з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту також - Закон №2232).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2232 про військову службу проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Одним з різновидів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (абзац третій частини шостої статті 2 Закону №2232).
Як передбачено частиною чотирнадцятою статті 2 Закону №2232, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з абзацом тринадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
17.03.2014 після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX.
У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався та триває на час розгляду цієї справи.
Підстави для звільнення військовослужбовців із військової служби, в тому числі і особливості звільнення з військової служби під час дії особливого періоду, визначені у частині четвертій статті 26 Закону №2232.
Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону №2232 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 
- п. 2) під час дії воєнного стану:
- п.п. г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Частиною дванадцятою цієї ж статті, у свою чергу, визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах:
- п. 3) під час дії воєнного стану:
- абзац 13: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі, визначені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі по тексту також - Положення №1153/2008).
Згідно з пунктом 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:
- п.п. 2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":
у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. 
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі по тексту також - Інструкція №170).
Відповідно до пункту 14.30 розділу XIV Інструкції №170 під час дії особливого періоду, періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інших поважних причин, визначених абзацами дванадцятим, чотирнадцятим, п`ятнадцятим пункту 2 та абзацами тринадцятим, чотирнадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець особисто, за підпорядкованістю, подає на ім`я командира (начальника) військової частини або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання/перебування особи, за якою здійснює або здійснюватиме постійний догляд, рапорт (заяву) за формою, визначеною у додатку 22 до цієї Інструкції. До рапорту (заяви) додаються документи, що підтверджують право на звільнення (зазначені в підпунктах 22, 25-28 пункту 5 додатку 19 до цієї Інструкції), або копії таких документів, засвідчених в установленому порядку.
Після подання військовослужбовцем рапорту (додаток 22 до цієї Інструкції), командир (начальник) військової частини з урахуванням вимог, визначених Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців, зобов`язаний надіслати у триденний строк з дня отримання такого рапорту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеному у рапорті, запит на перевірку його сімейного стану.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, протягом одного календарного дня після одержання заяви військовослужбовця або запиту від військової частини про перевірку сімейного стану військовослужбовця призначає комісію.
Комісія з перевірки сімейного стану військовослужбовця утворюється при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки у такому складі:
голова комісії - заступник керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
члени комісії - представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки (не менше трьох осіб).
Під час своєї роботи комісія з перевірки сімейного стану військовослужбовця:
вивчає отримані заяву (запит) та підтвердні документи;
відвідує задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за особою, зазначеною у заяві або запиті, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за такою особою;
використовує відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну;
за потреби, готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання необхідної інформації або використовує інформацію з публічних електронних ресурсів.
Комісія зобов`язана провести перевірку сімейного стану військовослужбовця та особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд протягом десяти календарних днів з дати надходження заяви або запиту, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запит до органів державної влади, інших державних органів.
У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісії не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви або запиту, комісія приймає рішення на підставі поданих заявником документів та отриманих відомостей з реєстрів, баз даних та публічних електронних ресурсів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в акті перевірки сімейного стану.
За результатами перевірки комісія складає акт перевірки сімейного стану військовослужбовця за формою, визначеною у додатку 23 до цієї Інструкції, який не пізніше п`яти календарних днів з дати його складання надсилає командиру (начальнику) військової частини, який надіслав запит, а також військовослужбовцю.
Акт перевірки сімейного стану військовослужбовця складається у трьох примірниках, один з яких зберігається у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. 
Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, визначено Додатком 19 до Інструкції №170.
Так, при поданні до звільнення з військової служби за підставами:
П. 5 - через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:
- п.п.22) у разі наявності дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати:
документ, що підтверджує родинні зв`язки (копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження особи або дружини (чоловіка));
один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка) батьків особи чи її дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
документи, що підтверджують відсутність інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати (копія свідоцтва про розірвання шлюбу батьків, копія свідоцтва про смерть одного з батьків або копія рішення суду про визнання одного з батьків безвісно відсутнім або оголошення померлим, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання в місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховувала та утримувала дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
п.п. 25) у разі необхідності здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також своїми батьками, які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду, за умови відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд:
для особи, яка зайнята доглядом,- документи, що підтверджують родинні зв`язки з цією особою, документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067 соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді;
п.п. 26) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді;
п.п. 27) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи, за умови, що така особа є членом сім`ї військовослужбовця першого ступеня споріднення та відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють постійний догляд;
для особи, яка зайнята доглядом,- документи, що підтверджують родинні зв`язки з цією особою, та документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду,- довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісіє, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді;
п.п. 28) у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): інвалідність такої особи, її потребу в постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
Судом встановлено, що долучені позивачем до рапорту про звільнення з військової служби додатки відповідають переліку документів, які згідно з положеннями пункту 14.30 розділу XIV Інструкції №170 додаються до рапорту на підтвердження права на звільнення (зазначені в підпункті 26 пункту 5 додатку 19 до цієї Інструкції).
При цьому, жодні зауваження щодо долучених позивачем до рапорту документів у відповідача були відсутні, а його претензії фактично стосувалися наявного акта перевірки сімейного стану військовослужбовця, форма якого визначена у додатку 23 до Інструкції №170, та вимога щодо долучення якого до рапорту про звільнення Інструкцією не передбачена, оскільки такий акт, як було вказано вище, складає комісія, яка утворюється при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки після отримання від командира (начальника) військової частини запиту на перевірку сімейного стану.
Так, виходячи з приписів Інструкції №170, обов`язок по складанню акта перевірки сімейного стану військовослужбовця та, відповідно, дотриманню вимог щодо його форми, встановленої додатком 23 до Інструкції №170, покладено не на позивача як військовослужбовця, а на призначену при РТЦК та СП комісію, яка під час своєї роботи з перевірки сімейного стану військовослужбовця:
вивчає отримані заяву (запит) та підтвердні документи;
відвідує задеклароване/зареєстроване місце проживання/перебування особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд;
перевіряє відомості щодо наявності/відсутності інших членів сім`ї, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за особою, зазначеною у заяві або запиті, зокрема інформацію щодо наявних прийнятих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, міських державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад рішень про надання соціальних послуг з догляду за такою особою;
використовує відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну;
за потреби, готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання необхідної інформації або використовує інформацію з публічних електронних ресурсів.
Саме на Комісію покладено обов`язок провести перевірку сімейного стану військовослужбовця та особи, за якою військовослужбовець здійснює або здійснюватиме постійний догляд та складення за результатами такої перевірки акта перевірки сімейного стану військовослужбовця за формою, визначеною у додатку 23 до цієї Інструкції, який не пізніше п`яти календарних днів з дати його складання надсилає командиру (начальнику) військової частини, який надіслав запит, а також військовослужбовцю.
На переконання суду, на позивача не може перекладатись тягар доведення відповідності чи невідповідності акта перевірки сімейного стану законодавчо встановленій формі з огляду на відсутність у позивача будь-якої можливості впливу на процедуру складання акта, оскільки останній складається комісією, створеною при ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не військовослужбовцем. Як наслідок, така невідповідність не може бути підставою для позбавлення позивача його права на розгляд поданого ним рапорту про звільнення з прийняттям відповідного рішення за результатами його розгляду.
Проте, відповідач за результатами розгляду рапорту позивача щодо звільнення з військової служби висловив зауваження не щодо повноти, комплектності та відповідності законодавчим вимогам наданих позивачем документів, а вдався до оцінки акта перевірки сімейного стану на відповідність вимогам додатку 23 до Інструкції №170, який складено комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Виходячи з положень пункту 14.30 розділу XIV Інструкції №170, наявність в матеріалах справи копії акта перевірки сімейного стану військовослужбовця свідчить про те, що після подання позивачем рапорту, відповідачем було направлено до територіального центру комплектування та соціальної підтримки запит на перевірку сімейного стану, за результатами розгляду якого ІНФОРМАЦІЯ_3 було утворено комісію, проведено перевірку та складено відповідний акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 19.11.2025 №11029. Означений акт було направлено ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу відповідача.
При цьому, суд звертає увагу на те, що з листа т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_1 без номеру та без дати за результатами розгляду подання щодо звільнення з військової служби у запас солдата ОСОБА_1 неможливо встановити, яким саме вимогам додатку 23 до Інструкції №170 не відповідає поданий ІНФОРМАЦІЯ_3 акт перевірки сімейного стану військовослужбовця.
У свою чергу, суд зауважує, що обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що було проаналізовано усі подані документи і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувався відповідний орган при прийнятті такого рішення.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Такий висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №822/1878/18, від 18.03.2021 у справі №280/4057/19.
З приводу зазначеного є сталою позиція Верховного Суду, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18).
При цьому, дослідивши зміст акта перевірки сімейного стану військовослужбовця від 19.11.2025 №11029, судом встановлено його відповідність за формою вимогам, встановленим додатком 23 до Інструкції №170.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту визначено Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531 (далі – Порядок №531).
Пунктом 2 Розділу І цього Порядку визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Відповідно до пунктів 2-9 Розділу ІІІ Порядку №531 Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Судом встановлено, що рішення, прийняте відповідачем у вигляді листа за результатом розгляду поданого позивачем рапорту, не відповідає вищевказаним вимогам, оскільки не вмотивоване, а також не містить інформацію про недостатність наданих саме військовослужбовцем документів.
З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку про те, що рапорт позивача від 29.10.2025 про звільнення з військової служби не був розглянутий по суті відповідачем без наявності законних причин для цього, що свідчить про протиправну бездіяльність в межах спірних відносин.
Враховуючи означені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду по суті рапорту позивача від 29.10.2025 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до якого долучено копії документів на підтвердження необхідності здійснювати постійний догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , який є батьком позивача, є особою з інвалідністю І групи; відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №8/25/2224/В від 11.09.2025, у ОСОБА_2 наявні стійкі порушення функцій організму, хвороба триває більше 12 місяців та відсутні навіть мінімальні шанси на значне покращення стану, навіть за умов застосування найкращого доступного лікування, а саме: пацієнт має виражений ступінь обмеження до пересування, демонструє серйозний ступінь обмеження до самообслуговування, орієнтації, навчання та трудової діяльності, через що потребує постійного стороннього догляду і нагляду і повністю залежить від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій.
Відповідно до висновку №602 від 04.09.2025 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на професійній основі, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Актом перевірки сімейного стану військовослужбовця від 19.11.2025 №11029, складеним комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується, що позивач є сином ОСОБА_2 , який потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Також встановлено наявність у ОСОБА_2 сина - ОСОБА_4 , який заявою підтвердив неможливість догляду за батьком, оскільки перебуває за межами України і не має можливості повернутись в Україну через трудовий контракт. Крім того, встановлено, що відповідно до свідоцтва про розлучення серії НОМЕР_3 між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 20.08.2025 між ними розірвано шлюб. Установлено, що факт здійснення постійного догляду підтверджено.
Матеріали справи також містять копію свідоцтва про розлучення ОСОБА_2 з дружиною від 20.08.2025 серії НОМЕР_3 ; копію закордонного паспорта сина ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , з відміткою про виїзд за межі України та без відміток про повернення в Україну; лист Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, відповідно до якого ОСОБА_4 26.12.2021 перетнув кордон України. 
Також матеріали справи містять копію заяви від 21.04.2026 ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_2 , в якій зазначено, що він постійно проживає за межами України, у зв`язку з чим не має фактичної можливості здійснювати особистий догляд за його батьком та повідомляє про нездійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , відмовляється від здійснення такого догляду, оскільки не може його забезпечувати.
В листі відповідача від 18.11.2025 №2003 зазначено про ненадання позивачем акта перевірки сімейного стану військовослужбовця, у зв`язку з чим було зазначено помилку у наданні рапорту.
З листа відповідача від 30.12.2025 №3103 вбачається, що єдиною підставою для нерозгляду рапорту про звільнення позивача з військової служби зазначено неподання ним усіх необхідних документів.
Проте, суд звертає увагу на те, що відповідачем не вказано, яких саме документів, необхідних для вирішення питання про звільнення з військової служби згідно з законодавчо встановленим переліком, не було надано позивачем, у той час як в матеріалах справи наявні такі документи у повному комплекті, а також докази того, що такі документи були наявні у відповідача на момент розгляду рапорту.
З листа ВЧ НОМЕР_1 від 24.02.2026 №2699/1047 слідує, що з наданих позивачем документів не вбачається, що відсутні інші особи першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за його батьком - ОСОБА_2 .
Натомість, такі докази були надані позивачем шляхом їх долучення до рапорту, з яких вбачається факт розірвання шлюбу між батьками позивача та їх окреме проживання, а також проживання брата позивача закордоном, що свідчить про об`єктивну неможливість здійснення догляду за батьком позивача будь-якою іншою особою, крім нього. Відповідні сімейні обставини підтверджуються також вищевказаним актом, складеним комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд зауважує, що з наведених вище правових норм слідує, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Верховний Суд у постанові від 29.04.2026 у справі №520/14746/25 зазначив, що сама по собі юридична наявність іншого члена сім`ї першого чи другого ступеня споріднення не є достатньою для висновку про відсутність підстав для звільнення. Суд має перевірити реальну можливість такої особи здійснювати постійний догляд з урахуванням конкретних обставин справи та інших об`єктивних факторів.
Досліджуючи питання наявності у брата позивача - ОСОБА_4 , реальної можливості здійснювати постійний догляд, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 з 2021 року перебуває за межами України, що об`єктивно унеможливлює здійснення ним догляду за своїм батьком.
Також, враховуючи наявність в матеріалах справи свідоцтва про розлучення ОСОБА_2 від 20.08.2025 та їх окреме проживання, у суду наявні підстави вважати, що колишня дружина ОСОБА_2 також в розумінні вищевказаних норм законодавства не особою, яка здійснює постійний догляд за особою з інвалідністю I групи.
Враховуючи означене, суд вважає підтвердженими обставини відсутності у батька позивача, який є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного догляду, інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, крім ОСОБА_1 , які могли б здійснювати такий догляд.
Наведені обставини є підставою для звільнення позивача з військової служби згідно з підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232 та абзацом 13 пункту 3 частини дванадцятої цієї ж статті.
Відповідно, захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання відповідача вчинити дії, від здійснення яких відповідач безпідставно ухилився без наявності на це законних підстав, а саме: розглянути по суті рапорт позивача від 29.10.2025 про звільнення з військової служби, за результатом чого прийняти рішення про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232, що не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.
Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм його дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у його дискреційні повноваження, позаяк за наявності описаних судом документів, які підтверджують безумовне право позивача на звільнення з військової служби, у відповідача відсутнє право розсуду при прийнятті рішення та можливість прийняти якесь інше рішення, крім звільнення позивача з військової служби.
Таким чином, позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією від 18.03.2026 №5187-8527-8577-6514.
Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1331,20 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ВЧ НОМЕР_1 .
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 29.10.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 29.10.2025 та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.