Справа № 710/489/26 Провадження № 2/710/587/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2026 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Щербак О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:
ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», від імені якого діє Столітній Михайло Миколайович, звернулось до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 295,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 15.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №5386010 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно умов договору відповідачу, шляхом зарахування коштів на картковий рахунок, надано 10 000,00 гривень із строком 360 днів (повернення 10.03.2026), із стандартною процентною ставкою 0,95 % на день. ТОВ « Лінеура Україна» виконало свої обов`язки перед відповідачем за кредитним договором, в той час як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів. 
30.10.2025 між ТзОВ « Фінансова компанія «Фінтраст України» та ТзОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 30/10/2025, згідно умов якого до ТзОВ « Фінансова компанія «Фінтраст України» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором №5386010 становить 50 295,00 грн, з яких 10000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 21850,00 грн – заборгованість за відсотками, нарахованих первісним кредитором, 12445,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованих позивачем, штрафних санкцій – 5000,00 грн, комісії – 1000,00 грн .
02.04.2026 судом відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та задоволено клопотання про витребування доказів. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги визнає частково: визнає тіло кредиту 10000,00 грн, проценти за користування кредитом у розмірі 10 000,00 грн. Іншу частину позовних вимог не визнає. Просила зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки сума є завищеною та необгрунтованою. 
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
15.03.2025 між ТзОВ « Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 5386010 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 28348 ( п. 10 Договору).
Згідно з п.п. 1.2, 1.3 Договору сума кредиту ( загальний розмір) складає 10 000,00 гривень, строк кредитування (строк, на який надається кредит): 360 днів. Періодичність платежів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення (виплати) кредиту та сплати Комісії (якщо передбачена Договором), процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (по тексту Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору.
Відповідно до п.п. 1.3.3. рекомендовані дати внесення клієнтом грошових коштів для уникнення простроченої заборгованості за кредитом, визначені у Графіку платежів - друга колонка «Дата видачі кредиту/дата платежу». 
Згідно з п. 1.4 договору комісія за надання кредиту становить 1 000,00 гривень.
Відповідно до п. 1.4.1 договору, стандартна процентна ставка становить 0,95 % в день.
Згідно із положеннями п. 1.7.1 договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом проценти складають 35 200,00 гривень.
Положеннями п. 2.1 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 4.1 договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата Комісії (якщо передбачена Договором), процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору.
Згідно із Додатком № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5386010 від 15.03.2025 (далі - Договір) в редакції від 15.03.2025, погашення кредиту визначене кожні 30 днів.
Того ж дня ОСОБА_1 підписано електронним підписом Паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит ( стандартизована форма), умови якого збігаються з умовами договору.
12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір про переказ коштів.
Відповідно до вказаного вище договору, укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна», перший перерахував кредитні кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішність операції: 15.03.2025 13:37:10 на суму 10000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 681202240, призначення платежу: Зарахування 10000 грн на карту НОМЕР_1 .
На виконання ухвали суду від 02.04.2026 АТ КБ «ПриватБанк» надано довідку №20.1.0.0.0/7-260410/49856-БТ від 17.04.2026, відповідно до якої, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 15.03.2025 здійснено переказ коштів на суму 10 000,00 гривень. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» станом на 30.10.2025 заборгованість у ОСОБА_1 становить 37850, 00 грн.
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фінансової установи, виданого 21.01.2022, Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг від 24.01.2022, статуту ТзОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Україна» надає фінансові послуги.
30.10.2025 між ТзОВ « Фінансова компанія « Фінтраст України» та ТзОВ « Лінеура Україна» укладено договір факторингу №30/10/2025. Відповідно до платіжної інструкції від 31.10.2025 №6433 ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» сплатило вартість за договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 , без ПДВ.
Згідно з витягом з реєстру боржників ( додаток№1 до договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025) боржником, право вимоги до якого перейшло за вказаним договором факторингу, є у ОСОБА_1 , договір № 5386010, заборгованість: за основною сумою боргу 10000,00 грн, відсотки 21850,00 грн, 5000,00 грн – за штрафами, 1000,00 грн – за комісією. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» за договором №5386010 про надання споживчого кредиту від 15.03.2025 за 131 календарний день, заборгованість за відсотками становить 12445,00 грн.
Відповідно до рішення №251124/1 Єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024, змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.12.2024 , ТзОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» зареєстроване як фінансова установа, яка надає інші фінансові послуги, інші види грошового посередництва, фінансовий лізинг, інші види кредитування.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ст.639 ЦПК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"  визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронногоправочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, договір між ТОВ « Лінеура Україна» та ОСОБА_1 не суперечить вимогам наведених норм матеріального права.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до приписів ч.2 ст. 8 Закону України « Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін.
Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Позивач, відповідно до умов договору факторингу, є правонаступником ТзОВ « Лінеура Україна» за договором № 5386010, а тому має право вимоги до відповідача.
Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачка не проводила оплати за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість : за основною сумою боргу 10000,00 грн, відсотками 34295,00 грн, 1000,00 грн – за комісією. Частково визнаючи позовні вимоги, відповідачка не обгрунтувала не визнання частини відсотків та не спростувала розмір заборгованості.
Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, відомостей про погашення заборгованості відповідачем повністю або частково не надано, розмір заборгованості відповідачкою не спростований, частково визнаний, суд приходить до висновку про наявність порушеного права позивача, яке підлягає захисту, шляхом стягнення вказаної заборгованості з відповідача.
Щодо вимог про стягнення штрафу у розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до п. 6.3 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) клієнтом своїх грошових зобов`язань за договором товариство має право нарахувати, а клієнт зобов`язаний на вимогу товариства сплатити товариству штраф: у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання грошових зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів). 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями частини 1статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Поряд з тим, відповідно до пункту 18 розділу « Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, в Україні уведено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався та триває.
Ураховуючи наведені приписи чинного законодавства, вимоги про стягнення штрафу є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 2397,49 грн ( 90,05 %).
Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до норм ч.2ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).
Нормами частин 2, 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги 
На підтвердження надання юридичних послуг позивачем надано: заявку №16893 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, ордер на надання правничої допомоги серія АІ №2156177; копія рахунку на оплату №16893-23/03-2026 від 23 березня 2026 р.; Акт №16508 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 р., відповідно до якого адвокатом виконано робіт на суму 10 000,00 грн, договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, свідоцтвом серія КС №9422/10 адвоката Столітнього М.М..
Вказані докази витрат на правову допомогу є належними.
Відповідно до частин 4-7 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачка просила зменшити витрати на правничу допомогу, ураховуючи, що заявлений розмір витрат є неспівмірним та необгрунтовим.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи, тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді , на предмет їх пропорційності складності справи, враховуючи принципи розумності та необхідності понесених витрат, суд погоджується з доводами відповідача про їх завищений розмір.
Суд виходить із того, що витрати позивача на правничу допомогу не є співмірними з обсягом наданої йому допомоги, так як категорія справи не є складною та не потребує значного часу для її вивчення та підготовки, зокрема як зазначено в акті виконаних робіт 12 годин (що не потребує значних зусиль фахівця у галузі права, оскільки позов є типовим, як і клопотання про витребування доказів, інших процесуальних документів до суду представник позивача не складав та не брав участі у судових засіданнях). 
З урахуванням зазначеного, зважаючи на позицію відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що в цій справі наявні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу до 6000,00 гривень, що є співмірним з ціною позову, зі складністю справи, яка є малозначною, наданим адвокатом обсягом послуг, та відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Ураховуючи наведене, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, які понесені та належним чином підтверджені позивачем, у розмірі пропорційному задоволеним вимогам у розмірі 5403,00 грн. ( 90,05 %).
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 295,00 гривень ( 10000,00 грн – за тілом кредиту, 34295,00 грн – нараховані відсотки, 1000,00 грн - комісія).
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 2397,49 грн та 5403,00 грн витрат на правову допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, код ЄДРПОУ 44559822.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ( вказаний у позові).

Суддя О.В. Щербак