Справа № 367/7022/25
Провадження №2-а/367/12/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
12 червня 2025 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Колодезної В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
у с т а н о в и в:
І. Короткий зміст позовних вимог
16 червня 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №2164, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Позивач вказану Постанову вважає незаконною протиправною такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно з відомостями військового квитка, видано ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивача з 22 серпня 2006 року взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 06 червня 2025 року взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому відмітки про зняття позивача з обліку у його військовому квитку відсутні. Таким чином починаючи з 22 серпня 2006 року позивач постійно перебував на обліку ТЦК та СП, з обліку не знімався та неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повістками.
Звертає увагу на те, що ситуація яка виникла під час зміни адміністративного поділу, а саме віднесення селище Коцюбинське з Ірпінського району Київської області до Бучанського району Київської області, позивача з невідомих причин, без його волевиявлення, повідомлення та відмітки військовому квитку, зняли з військового обліку, або ж при реформуванні органів ТЦК та СП не перенесли відомості до баз даних. 
Отже фактично, в 2025 році винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 17 000 грн., за помилку працівника та РТЦК та СП здійснену в 2020 році
Додатково звернув увагу на те, що відповідно до копії паспорта позивача, останній зареєстрований та проживає в селищі Коцюбинське з 11.06.2006 року. Тобто, ані місце реєстрації, ані місце військового обліку не змінював.
Вказує, що відповідно до витягів з системи «Резерв+» від 20 травня 2025 року та від 16 червня 2025 року дані позивачем уточнені вчасно, а саме 04 червня 2024 року. До того ж позивач має військове звання молодший лейтенант та відстрочку від мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»
Викладено свідчить про те що жодних порушень військового обліку позивачем не вчинено, з військового обліку не знімався з 2006 року, та, відповідно не мав обов`язку з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 і ставати на «повторний облік».
Зазначає, що докази, додані до позовної заяви свідчать про те, шо позивач перебуває на військовому обліку та перебував на ньому починаючи з 2006 року, має військове звання молодший лейтенант та відстрочку від мобілізації на підставі п.3 ч, 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому не порушив вимог частини першої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, що в свою чергу виключає притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 КУПАП.
З огляду на викладене просить визнати протиправною та скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення №2164 віл 16.06.2025 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКІП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
ІІ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою від 12.09.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Ухвалою суду від 03.12.2025 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення як співвідповідача – ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями здійсненого на підставі розпорядження керівника апарату суду у зв`язку із закінченням відрядження судді Лещенко О.В. та відрахування її зі штату суду, указану справу передано судді Ірпінського міського суду Київської області Мерзлому Л.В.
Ухвалою суду від 10.03.2026 року с праву №367/7022/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, прийнято до свого провадження.
23.03.2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 – ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ОСОБА_1 не став своєчасно на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_8 , чим порушив вимоги ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.32 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. 06.06.2025 року відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення №2164. В подальшому, 16.06.2025 року, за результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову №2164, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00грн. Вказав, що Позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про належне виконання ним вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення чого в особливий період є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. В протоколі №2164 від 06.06.2025 року відображено усі суттєві обставини, що мають значення для фіксування вчиненого адміністративного правопорушення та подальшого розгляду адміністративної справи, що являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Просив Відмовити ОСОБА_1 у позові до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі №367/7022/25., а Розгляд справи №367/7022/25 проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .
24.03.2026 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому звернув увагу на пропущений відповідачем строк на подання відзиву на позовну заяву, та, за відсутності клопотання про поновлення процесуального строку, просив не приймати поданий відповідачем відзив. Щодо відомостей, викладених у відзиві та посилань на практику Верховного Суду зазначив, що фактично всі аргументи відповідача зводяться на цитування обставин, викладених в оскаржуваній постанові, та посилання ня практику Верховного Суду щодо неможливості скасування постанови за формальними підставами. Однак, позивач у позовній заяві не посилається на будь-які формальні підстави, а його посилання стосуються того, що позивача 22.08.2006 взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 06.06.2025 взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_9 . Вказані ТЦК та СП є одним і тим же органом, який змінив назву внаслідок зміни адміністративно-територіального устрою. Відмітки про зняття позивача з обліку у його військовому квитку відсутні. Таким чином, починаючи з 22.08.2006 позивач постійно перебуває на обліку ТЦК та СП, з обліку не знімався, протягом усього часу, у тому числі до, та після початку повномасштабного вторгнення рф. У зв`язку із чим викладене в оскаржуваній постанові формулювання «Тривалий час не перебував на обліку у жодному ТЦК та СП» не відповідає дійсності, а постанова підлягає скасуванню. Жодних доказів не перебування позивача на військовому обліку відповідачем надано не було, та не може бути надано, оскільки їх не існує, а фактично позивача двічі поставлено на військовий облік без зняття з нього.
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
На підставі частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права застосовані судом, мотивована оцінка і висновки суду.
Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КУпАП), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.
Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.
Таким чином судом встановлено, що 04.06.2025 року стрільцем санітаром взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_10 , солдатом ОСОБА_5 , складено протокол про адміністративне правопорушення №2164, відповідно до якого ОСОБА_1 не став своєчасно на військовий облік, тим самим порушив вимоги ст. 37 "Про військовий обов`язок та військову службу" та п. 22 "Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року N 1487, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП України.
Як вбачається із пояснень особи, яка притягається до відповідальності, зазначених у протоколі №2164 від 06.06.2025 року, ОСОБА_1 повідомляв уповноважених працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що свою вину не визнає, оскільки будь-яких заяв про зняття його з військового обліку чи поставлення на такий до будь-якого із ТЦК та СП не подавав. Був впевнений в тому, що він стоїть на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_11 . Відразу після виявлення інформації в додатку «Резерв +» про те, що не перебуває на військовому обліку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_10 . 
В подальшому, 16.06.2026, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_6 винесено постанову №2164 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за порушення останнім Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з оскаржуваною постановою позивач ОСОБА_1 тривалий час не перебував на військовому обліку в жодному ТЦК та СП, про свідчать дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів і скріншоти з його застосунку «Резерв+».
Так, 19 травня 2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", згідно якого стаття 210 КУпАП була доповнена частиною третьою, що встановлює адміністративну відповідальності у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України", особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховний Суд у листі від 13 липня 2018 року N 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303/2014 "Про часткову мобілізацію".
Таким чином, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). 
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП).
Диспозиція статті 210 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають правила ведення військового обліку.
Так, згідно протоколу та винесеної на підставі нього оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 тривалий час не перебував на військовому обліку в жодному ТЦК та СП, про що свідчать дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів і скріншоти з його застосунку «Резерв+»., тим самим порушив вимоги ст. 37 "Про військовий обов`язок та військову службу" та п. 22 "Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП України.
Частиною першою статті 37 Закону N 2232-XII визначено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:
1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які відповідно до статті 14 цього Закону взяті на військовий облік; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; жінки, які виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням на базову військову службу.
2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу;
3) на військовий облік резервістів: які зараховані до військового оперативного резерву; які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань; резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.
Згідно пункту 22 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Під час воєнного стану направлення призовників на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду здійснюється лише у разі їх прийняття на військову службу у добровільному порядку.
При цьому, відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок", громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Суд зазначає, що лише з 19 травня 2024 року встановлено 60-денний строк для виконання громадянами України обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і саме з 19 травня 2024 року Кодекс України про адміністративні правопорушення було доповнено частиною третьою статті 210, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.
Так, із наявної у матеріалах справи копії військового квитка серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 24 липня 2004 року прийняв військову присягу, у 2006 році отримав освіту у Національному авіаційному університеті, у 2004 році пройшов військову підготовку у Національному авіаційному університеті, ВОС - 461300. Має військове звання «молодший лейтенант», присвоєне наказом Міністра оборони №164 від 21.04.2006 року. ВОС – 461300. Даний військовий квиток виданий 11.06.2009 року Ірпінським міськвійськоматом м.Ірпінь Київської області. У вказаному військовому квитку наявна відмітка про взяття ОСОБА_1 22.08.2006 року на облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Поруч з цим вбачається, що окрім вказаного, позивач взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_11 06.06.2025 року., хоча відмітка про зняття позивача з військового обліку у військовому квитку відсутня.
Із доданого до позовної заяви витягу із застосунку «Резерв+», датованого 20.05.2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 має вчасно уточнені військово-облікові дані, натомість, інформація в реєстрі Оберіг неповна, у зв`язку з чим існує необхідність звернутися в ТЦК за місцем реєстрації або постійного проживання для уточнення даних. При цьому наявна відмітка про те, що позивач ОСОБА_1 «не на обліку».
Суд враховує, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Згідно п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки зокрема ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Таким чином, у зв`язку з проведенням заходів загальної мобілізації посадовими особами відповідачів здійснюється вивчення особових справ кожного військовозобов`язаного, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, внесення змін до їх облікових карток та відповідних відомостей про особу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також приведення військово-облікових документів у відповідність з наявними відомостями та проставлення актуальних даних щодо придатності чи непридатності до військової служби.
Так, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженим постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.
Відповідно до пункту 79 Порядку районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів.
З аналізу вищенаведених норм слідує, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.
Відповідно до пункту 22 Порядку взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначає Закон України 16.03.2017 №1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
З положень ст. 2 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», випливає, що одним з основних завдань Реєстру є ведення військового обліку громадян України.
Статтею 16 вказаного Закону, внесено зміни в ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме частину першу статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Відомості Верховної Ради України, 2006 p., № 38, ст. 324; 2015 p., № 22, ст. 151) викладено в такій редакції: « 1.Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає, що основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частина 2 статті 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» встановлює, що оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядниками Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України, Служба безпеки України, Служба зовнішньої розвідки України та розвідувальний орган Міністерства оборони України. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Відповідно до частини 5 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є зокрема територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя
Частина 6 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» передбачає, що органи адміністрування Реєстру: здійснюють аналітичну обробку даних; забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру; забезпечують зберігання та резервування бази даних Реєстру, контроль за її цілісністю, дотриманням вимог законодавства та Порядку ведення Реєстру, затвердженого Кабінетом Міністрів України; організовують підготовку та підвищення кваліфікації персоналу підпорядкованого органу адміністрування.
Відповідно до частини 8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України.
Тобто, сам Закон України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначає та покладає певні права та обов`язки на районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
До того ж, як і Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», так і Порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений Наказом Міністерства оборони України 28 березня 2022 року № 94 покладає обов`язок на районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки вносити до Реєстру передбачених Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Так, відповідно до пункту 4 розділу І Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначено, що основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість внесення до Реєстру передбачених Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як вже встановлено судом, відповідно до відмітки у військовому квитку позивача останній з 22.08.2006 року перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відмітка про зняття позивача з військового обліку у військовому квитку відсутня. Однак, відповідно до витягу з застосунку «Резерв+» станом на 20.05.2025 року про актуалізацію даних військовозобов`язаного ОСОБА_1 , інформація в реєстрі Оберіг неповна, у зв`язку з чим існує необхідність звернутися в ТЦК за місцем реєстрації або постійного проживання для уточнення даних. При цьому наявна відмітка про те, що позивач ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку.
Відтак, відповідно до Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" представники відповідача ТЦК та СП зобов`язані були з моменту проставлення у військовому квитку відомостей про взяття на облік позивача, внести їх до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що відповідачем зроблено не було, натомість складено протокол та винесено оскаржувану постанову. 
Як встановлено з копії паспорту громадянина України, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача з 14.06.2006 року значиться у селищі Коцюбинське Київської області.
Поруч з цим, із доданого до позовної заяви витягу із застосунку «Резерв+», сформованого 16.06.2025 року, тобто в день винесення оскаржуваної постанови, вбачається, що ОСОБА_1 , має вчасно уточнені дані – 04.06.2025 року, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 , є військовозобов`язаним, має відстрочку від мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23, та військове звання «молодший лейтенант», ВОС – 461300.
Таким чином, досліджені судом докази свідчать проте, що позивач ОСОБА_1 , тривалий час (понад 20 років) має незмінне місце реєстрації свого проживання, та, відповідно військового обліку, має військове звання «молодший лейтенант», ВОС – 461300, відстрочку від мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23, у встановлений 60-денний строк уточнив свої військово-облікові дані, а відтак слід дійти висновку, що на час винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 перебував на військовому обліку, вчасно здійснив уточнення військово-облікових даних та, відповідно не порушив вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року N 1487, що в свою чергу виключає притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Отже, під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини допущення уповноваженим особами ІНФОРМАЦІЯ_10 бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про перебування на військовому обліку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Крім того, протокол та винесена на підставі нього оскаржувана постанова взагалі не містять відомостей про місце та час вчинення позивачем порушення законодавства щодо правил військового обліку в особливий період.
У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Згідно з статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статей 75 та 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування рішення суб`єкта владних повноважень на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, та, як наслідок закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп..
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 210, ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,
У Х В А Л И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП №2164 від 16.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн..
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:       Л.В. Мерзлий