Справа № 598/1457/25
провадження № 1-кп/598/50/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2026 р.   Збаразький районний суд Тернопільської області в складі :
головуючого судді     ОСОБА_1 
при секретарі     ОСОБА_2 
за участю прокурора    ОСОБА_3 
потерпілого       ОСОБА_4 
захисника       ОСОБА_5 
обвинуваченого     ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду міста Збаража кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 12025210000000499 від 19 травня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вірлів Зборівського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця ЗСУ військова частина НОМЕР_1 , раніше не судимого,
за ч.3 ст.286-1 КК України, 

встановив : 

ОСОБА_6 , відповідно до ст. 68 Конституції України та ст. 1, п.1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», як особа – учасник дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу, зобов`язаний знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
19 травня 2025 року приблизно о 19 год. 30 хв., водій ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, а також вимоги, які наведені у абз. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Mitsubishi Сolt», р.н. НОМЕР_2 рухався проїзною частиною автомобільної дороги М-19 «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в межах населеного пункту с.Старий Вишнівець Кременецького району Тернопільської області, з м.Тернополя в напрямку м. Кременець.
Під час руху водій автомобіля «Mitsubishi Сolt», р.н. НОМЕР_2 , 
 ОСОБА_6 , внаслідок алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважним та 
не стежив належно за дорожньою обстановкою, не враховував дорожні умови та дорожню обстановку і не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю чи здоров`ю громадян, чим порушив вимоги п. 1.10, п. 2.3 (б, д) ПДР.
Надалі, проїжджаючи ділянкою вищевказаної автодороги в частині 279КМ+800М із заокругленням ліворуч, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п.12.1 ПДР, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, таку швидкість для руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у конкретних дорожніх умовах та обстановці, внаслідок чого на заокругленій ділянці проїзної частини дороги допустив зміну напрямку руху керованого автомобіля «Mitsubishi Сolt», р.н. НОМЕР_2 вправо, та виїхав за межі проїзної частини дороги, яка не призначена для руху автомобілів – правий тротуар, внаслідок чого допустив його подальший правосторонній занос, під час якого виїхав на зустрічні смуги руху, лівий тротуар і ліве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 та нерухомий автомобіль «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_3 , з подальшим перекиданням керованого ним транспортного засобу.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритої поєднаної травми грудей, живота і тазу з численними переломами кісток та ушкодженням внутрішніх органів, яка супроводжувалась ознаками внутрішньої кровотечі та призвела до масивної крововтрати, від яких останній помер на місці пригоди.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_7 ..
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 є винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 ..
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 19 травня 2025 року після роботи вжив алкоголь. Доїхавши до смт.Вишнівець він відчув, що в нього погіршилось самопочуття і він випив каву та поїхав далі. Потім йому стало погано і він здійснив наїзд на ОСОБА_7 .. До свідомості прийшов на наступний день. Повністю погоджується із обвинуваченням викладеним в обвинувальному акті., однак усіх обставин ДТП не може пригадати через отримані травми.
Учасники даного судового провадження правильно розуміють і не оспорюють фактичні обставини вищезгаданого кримінального правопорушення. Їхня позиція є добровільною. 
Оскільки судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у разі визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а також беручи до уваги те, що вони не заперечили у розгляді цього кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин скоєння даного кримінального правопорушення, як таких, що ніким не оспорюються.
Визначаючи вид та міру покарання, яку слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України та роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», де вказано, що суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд, враховує, відсутність обтяжуючих обставин, пом`якшуючі покарання обставини як те, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, частково відшкодував матеріальні збитки на виготовлення надгробного пам`ятника, з урахуванням особи обвинуваченого, який є пенсіонером, інвалідом ІІІ-ї групи та критичним відношенням винного до вчиненого, його позитивні характеристики та заслуги перед Україною, враховуючи значну кількість нагород, грамот та подяк, як за оборону України так і за меценатство та активну громадську діяльність, те, що віє є учасником бойових дій і на даний час проходить військову службу у Збройних силах України, які суд вважає винятковими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, призначивши основне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.3 ст. 286-1 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Також суд враховує те, що згідно досудової доповіді з пробації виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства. 
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд вважає, що таке покарання буде відповідати особі обвинуваченого, сприятиме його виправленню та буде належною карою за скоєне кримінальне правопорушення.
Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого в користь держави витрати за проведення судових експертиз.
Питання про речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 100, 368-371, 373-375 КПК України, суд,  
ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 286-1 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 8 (вісім) років. 
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання. 
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 8022,60 грн. (вісім тисяч двадцять дві гривні шістдесят копійок) вартості проведеної судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-25/6252-ІТ, 4902,70 грн. (чотири тисячі дев`ятсот дві гривні сімдесят копійок) вартості проведеної судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/6257-ІТ, 6685,50 грн. (шість тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень п`ятдесят копійок) вартості проведеної судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/6258-ІТ, 5348,40 грн. (п`ять тисяч триста сорок вісім гривень сорок копійок) вартості проведеної судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/6948-ФП, 3565,60 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) вартості проведеної судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-25/8454-ІТ.
Речові докази по справі, а саме:
- автомобіль марки «Mitsubishi Colt» р.н. НОМЕР_2 ,  який належить ОСОБА_8 та знаходиться на зберіганні на території спецмайданчика тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області – повернути ОСОБА_8 , як власнику;
- автомобіль марки «ВАЗ-21093» р.н. НОМЕР_4 ,  який належить загинувшому внаслідок ДТП ОСОБА_7 та знаходиться на зберіганні на території спецмайданчика тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області – повернути потерпілому ОСОБА_4 ;
- переднє праве колесо автомобіля «Mitsubishi Colt» р.н. НОМЕР_2 повернути  ОСОБА_8 .
Скасувати арешт автомобілів «Mitsubishi Colt» р.н. НОМЕР_2  та «ВАЗ-21093» р.н. НОМЕР_4 .
Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення період з 19 травня 2025 року по 22 травня 2025 року.
Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. 
На даний вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання. 

Суддя          ОСОБА_9