Справа № 183/3378/15
№ 1-кп/183/302/26

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Самар

Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 05.03.2015 року до ЄРДР за № 12015040350000382, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262 КК України,

за участі
прокурора ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИЛА:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 24 лютого 2015 року приблизно о 16.05 години ОСОБА_4 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_1 . У вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. 
З цією метою ОСОБА_4 24.02.2015 року приблизно о 16.10 годині, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан зазначеного домоволодіння та підійшовши до будинку, шляхом відкриття вікна проник у зазначений будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, із корисливих мотивів, таємно викрав ноутбук марки «ACER» вартістю 5.824,80 гривень, зарядний пристрій до зазначеного ноутбуку вартістю 215,10 гривень, планшет «IpadApple» вартістю 5.068,80 гривень, фотоапарат «SoniNex 5» вартістю 1.872,00 гривень, жорсткий диск марки «Hitachi», 2 карти пам`яті по 32 Гб, сім-карту «Шріланка», мобільний телефон «HTC» китайського виробництва модель «А5050» вартість яких не вдалося встановити під час досудового розслідування.
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 12.980,70 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05 березня 2015 року приблизно о 09.00 години ОСОБА_4 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 . У вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. 
З цією метою ОСОБА_4 05.03.2015 року приблизно о 09.30 годині, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан зазначеного домоволодіння, та підійшовши до будинку, шляхом розбиття вікна проник у зазначений будинок, який розташований по АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно із корисливих мотивів, таємно викрав ноутбук «AcerAspire 531» вартістю 5.887,20 гривень, зарядний пристрій до зазначеного ноутбуку вартістю 191,20 гривень, карту пам`яті об`ємом 1 Гб вартістю 89,00 гривень, фотоапарат марки «UFO DS 8650», чохол до зазначеного фотоапарата вартість яких під час досудового розслідування встановити не вдалося, грошові кошти у сумі 200 гривень,14 срібних монет які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 20.742,60 гривень. 
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 20.742,60 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 16 березня 2015 року приблизно о 10.00 години ОСОБА_4 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_3 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. 
З цією метою ОСОБА_4 16.03.2015 року приблизно о 10.20 годині, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан зазначеного домоволодіння, та підійшовши до будинку, шляхом розбиття вікна проник у зазначений будинок, який розташований по АДРЕСА_3 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно із корисливих мотивів, таємно викрав ноутбук марки «Hp g7-1255» вартістю 4.640,00 гривень, зарядний пристрій до зазначеного ноутбуку вартістю 191,20 гривень фотоапарат марки «Nikon D 5100-18-105» вартістю 8.226,40 гривень, карта пам`яті до фотоапарату на 64 Гб вартістю 175 гривень, золотий перстень 585 проби вартістю 8.079,75 гривень, золота обручка 583 проби вартістю 7.558,20 гривень, диктофон марки «Олімпус» вартістю 348,00 гривень, грошові кошти у сумі 900 доларів, 50 євро, 4000 гривень. (900 доларів – 19.593 гривні, 50 євро – 1.150,75 гривень). 
Разом з цим, ОСОБА_4 було викрадено з домоволодіння по АДРЕСА_3 , сумку до ноутбуку «Hp g7-1255», сумку до фотоапарату «Nikon D 5100-18-105» марки «Lowepro», золота монета 31,1 гр., золотій перстень, 2 старинних годинника, золотий хрест, 2 золоті сережки, срібний ланцюжка, срібний хрест, 2 срібних обручки, срібний брелок, 6 металевих медалей подарункових вартість яких під час досудового розслідування встановити не вдалось, 73 старинних монет з різного металу, які для потерпілого матеріальної шкоди не представляють, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 53.962 гривень. 
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 53.962 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 березня 2015 року в період часу з 21.40 до 21.45 години навпроти будинку № 61 по вул. Чапаєва м. Новомосковськ Дніпропетровської області ході проведення огляду у місця події, у 
 ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено пристрій для відстрілу патронів гумовими кулями марки «Сафарі», калібру 9 мм., заводський номер НОМЕР_1 , за ознаками травматичної дії по типу револьвер. Який ОСОБА_4 носив та зберігав без передбаченого законом дозволу. 
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 05 березня 2015 року приблизно о 09.00 годині ОСОБА_4 знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 . У вказаний час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення майна. 
З цією метою ОСОБА_4 05.03.2015 року приблизно о 09.30 годині, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан зазначеного домоволодіння, та підійшовши до будинку, шляхом розбиття вікна проник у зазначений будинок, який розташований по АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення майна, побачив у вказаному будинку пристрій для відстрілу патронів гумовими кулями «Safari» калібр 9 мм. заводський номер НОМЕР_1 , вартістю 14.375,20 гривень, усвідомлюючи, що зазначений пристрій належить до зброї та розумів небезпечні властивості пристрою та те, що заволодіння ним здійснюється протиправним способом, викрав його, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму в розмірі 14.375,20 гривень. 
Після чого, ОСОБА_4 з викраденою зброєю з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 14.375,20 гривень.
04.06.2015 року до Новомосковського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 262 КК України для розгляду по суті.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду однак до зали суду не з`являється, що є підставою вважати, що останній переховується від суду. Враховуючи викладене ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 01.07.2016 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .
На виконання вищезазначеної ухвали Новомосковським РВП ГУНП в Дніпропетровській області 08.08.2016 року заведено оперативно-розшукову справу № 13316049 щодо розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 , який ухиляється від суду.
Під час оперативно-розшукових заходів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 18.08.2015 року перетнув державний кордон України в напрямку російської федерації та до теперішнього часу в Україну не повернувся.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянину України, не одружений, освіта середня, не працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 , не судимий. 
Обґрунтованість обвинувачення підтверджується наступники отриманими в ході досудового розслідування доказами, а саме протоколом огляду місця події від 05.03.2015 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_5 від 19.03.2015 року, протоколом огляду місця події від 24.02.2015 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19.03.2015 року, протоколом огляду речей від 19.03.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.03.2015 року, протоколом огляду місця події від 02.04.2015 року, протоколом огляду місця події від 16.03.2015 року, висновком судово-трасологічної експертизи від 18.03.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.03.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.03.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.03.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.03.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 01.04.2015 року, висновком судово-балістичної експертизи від 20.03.2015 року, речовими доказами, зокрема договорами про надання фінансового кредиту під заставу, а також іншими доказами у їх сукупності.
Крім того, під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, у зв`язку з цим стійкі соціальні зв`язки в нього відсутні. На виклики суду не з`являвся, у зв`язку з чим оголошено розшук обвинуваченого. Під час оперативно-розшукових заходів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 18.08.2015 року перетнув державний кордон України в напрямку російської федерації та до теперішнього часу не повернувся. Тому є підстави вважати, що останній переховується від суду.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких умисних злочинів, зокрема проти чужої власності, легальних джерел доходів не має, джерелом його доходів є кошти отриманні в наслідок його злочинної діяльності, а тому маючи можливість вільного пересування може вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі викладеного, прокурор вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
Окрім, цього, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. 
Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 1854 від 27.01.2015 Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором Верховна Рада України визнала російську федерацію державою-агресором.
 
Враховуючи вищенаведене, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 зник з місця свого постійного проживання, до суду на виклики не з`являється, ухвалою суду оголошено його розшук, за результатами проведення якого встановлено відомості про перетин ним кордону України, зокрема встановлено, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, вважаю, що є достатні підстави обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . 

Під час судового розгляду прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку прокурора, суд дійшов до таких висновків.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, які віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, яки були досліджені судом.
При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, суд вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, обґрунтованою.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу 
 ОСОБА_4 , суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за яке, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.
Суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих прокурором матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, ніде не працює, тому офіційні джерела доходів в нього відсутні, обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, віднесених законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з наданих прокурором доказів,  ОСОБА_4  раніше не судимий, однак санкція ч. 3 ст. 185 КПК України передбачає покарання від 3 до 6 років позбавлення волі. 
Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 , ніж тримання під вартою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.
Окрім, цього, відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. 

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183,193, 196 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, – обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 

Копію ухвали направити для виконання прокурору Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя       ОСОБА_1