Справа № 991/10524/25
Провадження 1-кп/991/130/25

У Х В А Л А 

29 травня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , 
представника потерпілого ОСОБА_18 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 52017000000000841 від 29.11.2017 за обвинуваченням
ОСОБА_4  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,
ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_7  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_9  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,
ОСОБА_8  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_19  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,
ОСОБА_5  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,
клопотання захисника ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 , 
ВСТАНОВИВ:
1. Історія провадження 
Це кримінальне провадження надійшло до Вищого антикорупційного суду 10.10.2025. 
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 кримінальне провадження передано для розгляду судді ОСОБА_1 .
Ухвалою від 03.11.2025 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.
10.04.2026 захисник ОСОБА_13 подала клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 284 КПК України.
11.05.2026 захисник ОСОБА_13 подала доповнення до клопотання про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 . 

2. Обґрунтування клопотання
У клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 видана для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 191 КК України із порушенням положень КПК України, що регулюють межі кримінальної відповідальності виданої особи та положень Європейської конвенції про видачу правопорушників. 
В обґрунтування цього твердження захисник зазначила про таке. 
03.10.2024 Офіс Генерального прокурора направив до компетентних органів ФРН запит про видачу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КПК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому організованою групою, в особливо великих розмірах. 
До запиту Офіс Генерального прокурора долучив ряд документів, зокрема ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, довідку про докази, якими підтверджується винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, витяг з КК України. 
Запит та долучені до нього документи не містили жодної згадки про «неправомірну вигоду». 
Вивчивши обставини інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, компетентні органи ФРН не змогли кваліфікувати дії останньої за аналогом відповідного майнового злочину за німецьким законодавством, зазначивши, що її екстрадиція можлива лише за умови повідомлення обставин, які підтверджують вчинення діяння, яке за німецьким законодавством кваліфікується за статтями «хабарництво» (стаття 332) та/або службова фальсифікація (стаття 348). 
Для з`ясування цих обставин компетентні органи ФРН 23.01.2025 звернулися із відповідним запитом до Офісу Генерального прокурора. 
У відповідь на цей запит детектив НАБУ підготував офіційний лист. З метою незаконного затримання та екстрадиції ОСОБА_5 у листі детектив зазначив неправдиві відомості про встановлення за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій відомостей, що ОСОБА_5 могла отримати неправомірну вигоду у сумі 300 000 доларів США за вчинені нею дії.
Інформація про одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди у розмірі 300 000 доларів США була сприйнята компетентними органами ФРН як встановлений у ході досудового розслідування факт. 
Генеральна прокуратура Мюнхена на підставі завідомо неправдивих відомостей про одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоду у розмірі 300 000 доларів США звернулася до Вищого земельного суду Мюнхена із клопотанням про екстрадицію останньої за фактом вчинення хабарництва. 
04.04.2025 Вищий земельний суд Мюнхена ухвалив рішення, яким визнав допустимою та дозволеною екстрадицію ОСОБА_5 з метою кримінального переслідування за підозрою в отриманні хабара, остаточно кваліфікувавши її дії за статтею 331 КК ФРН. 
Водночас ОСОБА_5 не пред`явлено обвинувачення у вимаганні чи одержанні неправомірної вигоди. Ні повідомлення про підозру, ні обвинувальний акт не містять відомостей про одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди, а також відомостей про розподіл коштів, отриманих за продаж земельних ділянок. Жодному із обвинувачених у кримінальному провадженні не інкримінується одержання неправомірної вигоди. 
У матеріалах за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій навпаки зафіксовані відомості, які вказують на те, що ОСОБА_5 не погодилася б вчиняти злочин, навіть за умови пропозиції надання грошових коштів у сумі 300 000 доларів США. 
Без фіксації факту одержання неправомірної вигоди діяння, описане у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, яке інкриміноване ОСОБА_5 , не є кримінально караним за КК ФРН.
З огляду на це екстрадиція ОСОБА_5 , притягнення її до кримінальної відповідальності лише за ч. 5 ст. 191 КК України, на подальше переслідування за якою компетентні органи ФРН згоди не надавали, суперечить правилу спеціальності та принципу кримінальної відповідальності як безумовної підстави для дозволу на екстрадицію. 

3. Позиції учасників судового провадження 
Захисник ОСОБА_13 та обвинувачена ОСОБА_5 підтримали клопотання про закриття кримінального провадження. 
Вважали, що з огляду на:
- надання органом досудового розслідування компетентним органам ФРН неправдивої інформації про одержання ОСОБА_5 про одержання неправомірної вигоди у розмірі 300 000 доларів США, наслідком якої стала кваліфікація компетентними органами ФРН дій ОСОБА_5 як хабарництво; 
- надання компетентними органами ФРН дозволу на екстрадицію ОСОБА_5 лише з метою кримінального переслідування за підозрою в отриманні хабара; 
- пред`явлення ОСОБА_5 обвинувачення за вчинення діяння, яке не є кримінально караним за КК ФРН, 
кримінальне провадження № 52017000000000841 від 29.11.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, належить закрити з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Інші обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання захисника ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 . 
Прокурор ОСОБА_20 у судовому засіданні 10.04.2026 просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_13 , вважав його безпідставним та необґрунтованим. В обґрунтування своєї позиції зазначив про таке: 
- уряд ФРН видав ОСОБА_5 для переслідування за статтею 191 КК України на підставі запиту Офісу Генерального прокурора;
- фактичні обставини, викладені у запиті про видачу ОСОБА_5 , не містили відомостей про отримання ОСОБА_5 неправомірної вигоди; 
- незаконне заволодіння чужим майном є кримінально-караним діянням у будь-якій країні. КК ФРН містить декілька статей, які можна кваліфікувати як заволодіння чужим майном. 
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні 29.05.2026 також заперечив проти задоволення клопотання та зазначив про таке: 
- отримання згоди на видачу ОСОБА_5 відбулося із дотриманням процедури; 
- із змісту рішень компетентного органу ФРН, який визнав допустимою видачу ОСОБА_5 , вбачається, що підставою для видачі стали відповідний запит Офісу Генерального прокурора та ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2024 про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , які стосувалися фактичних обставин злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, які є тотожними обставинам пред`явленого обвинувачення;
- вчиняючи злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, особа прагне до одержання протиправної вигоди. Тому відображення обставин щодо одержання неправомірної вигоди не змінює суті вчиненого злочину. 

4. Оцінка та мотиви суду 
Згідно з п. 2 ч. 3. ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. 
За змістом п. 8 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається стосовно кримінального правопорушення щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу. 
Згідно з ч. 1 ст. 576 КПК України видана в Україну особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності або щодо неї може бути виконано вирок суду лише за ті злочини, за які здійснена видача (екстрадиція). 
Запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і невідбутий строк становить не менше чотирьох місяців (ч. 1 ст. 573 КПК України). 
Ці положення КПК України узгоджуються з ратифікованими Україною положеннями Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 та 1-4 Додаткових протоколів до неї. 
Конвенцією та Додатковими протоколами до неї передбачено такі основні підстави та умови для видачі (екстрадиції) особи: 
- принцип подвійної кримінальної караності. Згідно зі статтею 1 Конвенції видача здійснюється за правопорушення, які караються за законами як запитуючої сторони, так і запитуваної (стаття 1); 
- правило спеціальності. Видана особа не може бути піддана арешту, переслідуванню, суду або затриманню з метою виконання вироку за будь-яке правопорушення, вчинене до її видачі, крім того, за яке її було видано. Якщо під час розгляду справи в запитуючій Стороні кваліфікація правопорушення змінюється, видана особа може переслідуватися або засуджуватися лише за умови, що новий склад правопорушення також є таким, що тягне видачу (екстрадиційним) (стаття 14 з урахуванням положень Третього та Четвертого додаткових протоколів); 
- мінімальний термін покарання. Правопорушення повинно передбачати покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний термін не менше одного року (стаття 1); 
- строки давності. Видача не дозволяється, якщо закінчилися строки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуючої сторони. У видачі не може бути відмовлено на підставі того, що закінчилися стоки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуваної сторони (стаття 10 з урахуванням положень Четвертого додаткового протоколу). 
Дослідивши матеріали, які стали підставою для видачі ОСОБА_5 , суд не встановив обставин, які б свідчили про наявність підстав для закриття кримінального провадження № 52017000000000841 від 29.11.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 284 КПК України.
За змістом долучених матеріалів ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2024 у справі № 991/1940/24 відносно підозрюваної ОСОБА_5 у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т. 13, а.п. 69-80). Підставою для обрання запобіжного заходу серед іншого стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, за фактами заволодіння земельними ділянками ДП «Дослідне господарство «Дмитрівка» НААН України на території міста Фастова Київської області та ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця» в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради Київської області та Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Київської області.
03.10.2024 Офіс Генерального прокурора звернувся до компетентних органів ФРН із запитом про видачу ОСОБА_5 (т. 14, а.п. 2-6).
У запиті порушувалося питання про екстрадицію ОСОБА_5 із ФРН за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: 
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах; 
- заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно організованою групою в особливо великих розмірах. 
Згідно з фактичними обставинами, викладеними у запиті, ОСОБА_5 не пізніше квітня 2018 року, діючи у складі організованої групи, заволоділа земельними ділянками державної власності площею 919,34 гектари, які перебували у землекористуванні ДП «ДГ «Дмитрівка», на території міста Фастова Київської області вартістю 714 769 489,25 гривень.
Крім того, діючи у складі організованої групи, повторно заволоділа земельними ділянками державної власності площею 284,32 гектари, які перебували у землекористуванні ДП «Агрокомбінат «Пуща-Водиця», на територіях Софіївсько-Борщагівської та Петропавлівсько-Борщагівської сільських рад Київської області вартістю 1 123 331 337 гривень.
До запиту про видачу Офіс Генерального прокурора серед іншого долучив:
- копії ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2024 про обрання ОСОБА_21 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвали від 28.03.2024 про виправлення описки; 
- копію повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 01.05.2024; 
- витяг із Кримінального кодексу України; 
- довідку про докази, якими підтверджується винуватість ОСОБА_21 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень; 
- довідку про перебіг строків давності притягнення ОСОБА_21 до кримінальної відповідальності. 
23.01.2025 Федеральне управління юстиції звернулося до Офісу Генерального прокурора із клопотанням про з`ясування додаткових відомостей необхідних для вирішення питання про допустимість екстрадиції ОСОБА_5 (т. 14, а.п. 28-31). 
У цьому клопотанні зазначалося, що згідно з надісланими документами щодо екстрадиції, інкриміноване ОСОБА_21 правопорушення за німецьким законодавством може бути кваліфіковане як хабарництво (стаття 332 КК Німеччини) та/або як службова фальсифікація (статті 348 КК Німеччини). 
Водночас зазначили що надані документи не дозволяють однозначно встановити чи вимагала або отримувала ОСОБА_5 за інкриміновані їй дії будь-яку вигоду, чи обіцяли їй таку вигоду, чи здійснила вона внесення неправдивих записів до публічних реєстрів або них. 
При чому зміст клопотання від 23.01.2025 не містив відомостей про те, що діяння, описане у запиті та долучених до нього документів не є кримінально-караним за німецьким законодавством за відсутності ознак одержання чи вимагання неправомірної вигоди або ознак службового підроблення. 
У цьому клопотанні відсутні будь-які висновки компетентних органів ФРН про неможливість екстрадиції ОСОБА_5 на підставі відповідного запиту Офісу Генерального прокурора від 03.10.2024. 
Тому суд відхиляє доводи захисника про констатацію компетентними органами ФРН неможливості кваліфікації діяння, інкримінованого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191 КК України, як кримінально-караного за німецьким законодавством.
У відповідь на клопотання від 23.01.2025 Національне антикорупційне бюро України, листом від 20.02.2025 надало додаткове обґрунтування щодо обставин вчинення злочинів та ролі ОСОБА_5 (т. 14, а.п. 33-47). 
У контексті питань, які порушувалися компетентними органами ФРН у клопотанні від 23.01.2025, детектив, обґрунтовуючи роль ОСОБА_22 під час заволодіння земельними ділянками ДП «ДГ «Дмитрівка», зазначив, що досудовим розслідуванням не установлено у якому розмірі від загальної суми неправомірної вигоди отримано ОСОБА_5 , проте у матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій зафіксовано, що частка може сягати 300 000 доларів США. 
Натомість корисливий мотив ОСОБА_5 полягав у отриманні неправомірної вигоди ОСОБА_4 від продажу земельних ділянок третім особам, у зв`язку із чим її дії як начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області були спрямовані на фактичну передачу земель державної власності у приватну власність тим фізичним особам, які контролювалися ОСОБА_4 . 
Характер викладу обставин щодо інкримінованих злочинів та ролі ОСОБА_5 не свідчить про маніпулювання фактами з боку органами досудового розслідування. У листі детектив не акцентує увагу на факті одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди та не констатує, що цей факт однозначно мав місце. 
Крім того, обставини можливого одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди у сумі 300 000 доларів США, за змістом листа стосувалися лише факту заволодіння майном ДП «ДГ «Дмитрівка».
У зв`язку із цим суд не погоджується із доводами захисника про намагання Національного антикорупційного бюро України ввести компетентні органи ФРН в оману та надання неправдивої інформації на їх запит.
10.03.2025 Вищий земельний суд Мюнхена застосував до ОСОБА_5 тримання під вартою з метою її екстрадиції (т. 14, а.п. 72-83). 
Рішенням від 04.04.2025 Вищий земельний суд: 
- продовжив тримання під вартою ОСОБА_5 ; 
- визнав допустимою екстрадицію ОСОБА_5 до українських органів для кримінального переслідування (т. 14, а.п. 90-95). 
Рішення про тримання під вартою ОСОБА_5 та визнання допустимою її екстрадиції прийняті на підставі: 
- ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2024 у справі № 991/1940/24 про обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; 
- запиту Офісу Генерального прокурора від 03.10.2024 про видачу ОСОБА_5 для переслідування за скоєння злочинів, передбаченим ч. 5 ст. 191 КК України. 
Ухвалюючи таке рішення суд не встановив законодавчо визначених перешкод для екстрадиції ОСОБА_5 . 
З огляду на положення Європейської конвенції про видачу правопорушників однією із умов для видачі особи є кримінальна караність інкримінованого діяння за законодавством запитуючої та запитуваної країни.
Вищий земельний суд Мюнхена констатував, що поведінка ОСОБА_5 , про яку йдеться у запиті на екстрадицію і карається згідно з ч. 5 ст. 191 КК України, також є кримінально-караною за німецьким законодавством відповідно до ч. 1 ст. 331 КК Німеччини.
Тому віднесення компетентними органами ФРН злочинів, інкримінованих ОСОБА_5 до хабарництва, не виключає факту її видачі до українських органів для переслідування за ч. 5 ст. 191 КК України. 
Тобто, зміст досліджених матеріалів вказує на те, що ОСОБА_5 видана українським органам саме для переслідування за скоєння злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України. 
Обставини, встановлені за наслідками розгляду клопотання дають підстави стверджувати, що екстрадиція ОСОБА_5 здійснена із дотриманням як норм КПК України, так і норм Європейської конвенції про видачу правопорушників: 
- компетентний орган ФРН констатував, що діяння інкриміновані ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191 КК України є кримінально-караними і за німецьким законодавством; 
- ОСОБА_5 видана за злочини, скоєні до її екстрадиції; 
- злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років; 
- строк давності за злочини, інкриміновані ОСОБА_5 , - серпень 2034 року.
Тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження № 52017000000000841 від 29.11.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Керуючись статтями 284, 314, 369, 372, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження № 52017000000000841 від 29.11.2017 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 284 КПК України.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя         ОСОБА_1