Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
29 червня 2026 р. справа № 520/12541/26  
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.02.2026 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», як дружині померлого пенсіонера ОВС ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2026 про призначення пенсії в разі втрати годувальника - пенсіонера ОВС ОСОБА_2 відповідно до п. «б» статті 30 та п. «б» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», як дружині померлого пенсіонера ОВС, з урахуванням висновків суду за цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є дружиною померлого пенсіонера органів внутрішніх справ ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою від 31.01.2026 про призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до пункту «б» статті 30 та пункту «б» статті 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.02.2026 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії в разі втрати годувальника. На думку позивачки, зазначене рішення є протиправним, оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм чинного законодавства та без належного врахування обставин, що дають їй право на призначення відповідного виду пенсійного забезпечення. Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, а також про зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву про призначення пенсії в разі втрати годувальника з урахуванням висновків суду.
Ухвалою від 25.05.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позовних вимог. У відзиві відповідач зазначив, що ОСОБА_2 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. Відповідач вказує, що позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Разом з тим, на думку відповідача, така заява була подана без дотримання порядку, визначеного Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, оскільки документи були направлені позивачкою поштовим зв`язком безпосередньо до органу Пенсійного фонду України. З огляду на зазначене відповідач вважає, що у нього були відсутні законні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом установлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим компетентним органом Федеративної Республіки Німеччина. 
Судом також установлено, що позивач перебувала із померлим у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1995, що підтверджується наявними у справі доказами. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника як дружина померлого пенсіонера органів внутрішніх справ. 
Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 23.02.2026 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника позивачу було відмовлено. 
Підставою для відмови в призначенні пенсії в разі втрати годувальника стало те, що документи були подані безпосередньо заявницею поштовим відправленням, а не через уповноважений структурний підрозділ.
По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За положеннями статті 29 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Виходячи зі змісту статті 30 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Згідно з пунктом «а» частиною четвертою статті 30 Закону № 2262-ХІІ, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.
Відповідно до пункту 14 Порядку подання та оформлення документів для призначення перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.
Пунктом 4 Порядку № 3-1 визначено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 3-1, для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні; документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку.
Для призначення пенсії в разі втрати годувальника особам, зазначеним у пункті «а» статті 30 Закону № 2262-ХІІ, додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про народження; довідка з навчального закладу про навчання із зазначенням дати його закінчення, а також про перебування на повному державному утриманні; довідка Лікарсько-консультативної комісії про визнання дитини інвалідом або довідка МСЕК про визнання особи інвалідом з дитинства; копії свідоцтв про смерть батьків або інші документи, які підтверджують відсутність батьків (у разі призначення пенсії братам, сестрам, онукам); рішення суду про всиновлення; копія рішення про опіку чи піклування (у разі призначення пенсії дітям, які втратили обох батьків).
Відповідно до пунктів 17, 18 Порядку № 2-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
Судом установлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується належними доказами у справі.
Суд також установив, що позивач перебувала з померлим у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1995, що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою від 31.01.2026 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Рішенням ГУ ПФУ в Харківській області від 23.02.2026 у задоволенні заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника відмовлено.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення та зі змісту відзиву відповідача, єдиною підставою для відмови визначено недотримання порядку подання документів, а саме направлення заяви безпосередньо поштовим зв`язком, а не через уповноважений структурний підрозділ.
Водночас, оцінюючи наведені доводи, суд виходить із положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою завданням адміністративного судочинства є захист прав і свобод осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а суди перевіряють, чи прийняті рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом, обґрунтовано, пропорційно та добросовісно.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України критеріями перевірки рішень суб`єктів владних повноважень є, зокрема, обґрунтованість, пропорційність та недопущення надмірного формалізму.
Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ здійснюються на засадах верховенства права, яке включає, зокрема, принципи справедливості, розумності та заборони надмірного формалізму.
Відповідно до статті 77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідач не заперечує та не ставить під сумнів низку юридично значимих обставин, які формують фактичну основу спірних правовідносин і мають вирішальне значення для правильного вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Так, відповідач не заперечує факт того, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , що підтверджується наданими до матеріалів справи документами, які відповідачем не спростовані та не визнані недопустимими чи недостовірними доказами. Також відповідач не заперечує факт смерті годувальника 15.04.2024, який підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, виданим компетентним органом іноземної держави, та належним чином дослідженим у матеріалах справи. 
Крім того, не оспорюється обставина, що померлий за життя перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що є визначальною умовою для застосування правового режиму пенсійного забезпечення у зв`язку з втратою годувальника саме за цим спеціальним законом. 
Окремо, суд відзначає, що відповідачем не заперечується і сам факт звернення позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення відповідної пенсії та подання нею пакета документів, необхідних для розгляду заяви по суті.
Як убачається зі змісту зазначеного рішення, а також доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, підставою для відмови визначено те, що заява та документи були подані позивачем шляхом направлення поштовим зв`язком безпосередньо до органу Пенсійного фонду України, а не через уповноважений структурний підрозділ.
Разом із тим, суд зазначає, що саме по собі подання заяви та документів поштовим відправленням не змінює правової природи звернення та не впливає на обсяг матеріального права особи на пенсійне забезпечення. Відповідно до вимог Закону України №2262-ХІІ та підзаконних нормативних актів, визначальним є факт подання заяви з необхідними документами до компетентного органу, а не спосіб її доставки.
Суд звертає увагу, що відповідачем не заперечується факт отримання заяви, її реєстрації та розгляду по суті, що підтверджує фактичне надходження звернення до органу Пенсійного фонду України та реалізацію ним владних управлінських повноважень щодо перевірки права позивача на пенсію.
Таким чином, обраний позивачем спосіб подання заяви не міг бути самостійною та достатньою підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки не свідчить ані про порушення умов призначення пенсії, ані про відсутність у позивача права на її отримання, ані про неналежність поданих документів.
Так, як вже було зазначено судом, у спірних правовідносинах встановлені такі юридично значимі обставини: факт перебування позивача у шлюбі з померлим, факт смерті годувальника, факт перебування останнього на пенсійному обліку та отримання пенсії за Законом №2262-ХІІ, а також факт звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії. Зазначені обставини є взаємно узгодженими, підтвердженими матеріалами справи та не спростовані відповідачем.
За таких умов спір між сторонами фактично зводиться виключно до правової оцінки дій відповідача щодо можливості відмови у призначенні пенсії з формальних підстав, пов`язаних із способом подання заяви.
Відмова у реалізації права на пенсійне забезпечення виключно з мотивів способу подання заяви, за умови фактичного її отримання та розгляду компетентним органом, не відповідає критеріям законності та пропорційності, оскільки не пов`язана з відсутністю матеріально-правових підстав для призначення пенсії.
Окремо суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні відповідача не наведено належного та вичерпного обґрунтування щодо причин відмови, а також не роз`яснено позивачу, у чому саме полягає порушення встановленого порядку звернення та яким чином вона повинна була здійснити подання заяви і документів для реалізації свого права на пенсійне забезпечення. 
Фактично рішення не містить конкретних вказівок щодо належного способу звернення, не визначає альтернативного порядку подання документів та не містить роз`яснень, які б дозволили позивачу усунути формальні недоліки звернення та повторно реалізувати своє право у передбачений законом спосіб.
За таких обставин суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.02.2026 є необґрунтованим, непропорційним та прийнятим без належного врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже - є протиправним та підлягає скасуванню.
З метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.01.2026 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
Так, розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактично обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляд справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.02.2026 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 31.01.2026 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня) 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 29 червня 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ