Справа № 529/439/26
Провадження № 2/529/495/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в селищі Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що їй стало відомо з Автоматизованої системи виконавчого провадження про відкриття стосовно неї виконавчого провадження № 67113447 про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" заборгованості у розмірі 9 054,28 грн та арешт коштів боржника у рамках цього виконавчого провадження. Підставою для відкриття виконавчого провадження є вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчий напис № 116374 від 09.06.2021 про стягнення з неї, ОСОБА_1 , на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" заборгованості у розмірі 9 054,28 грн. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона не має жодних боргових зобов`язань перед ТОВ "ФК "Еліт Фінанс". Жодних письмових вимог про погашення заборгованості чи інших повідомлень, які передують вчиненню виконавчого напису нотаріуса, вона не отримувала. Вказаний вище виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просить визнати виконавчий напис нотаріуса № 116374 від 09.06.2021 таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 05.05.2026 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Відповідач ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" надав суду відзив на позов /а.с. 20-21/, в якому вказав, що визнає позовні вимоги в частині визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на те, що ним визнано позов, відповідач просив на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору. Відповідач ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" також просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з нього на користь позивача, до 1 000,00 грн. Відповідач зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, не є розумним та співмірним зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим часом на надання таких послуг. У мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних спорів, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося.
З поштової відмітки на наявному у матеріалах справи рекомендованому листі вбачається, що надісланий судом третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позову з копіями доданих до нього документів та повідомленням про судовий розгляд справи не було вручено останньому у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою його місцезнаходження, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України третя особа приватний нотаріус Остапенко Є.М. вважається повідомленим про перебування на розгляді у суді судової справи, учасником якої він являється /а.с. 24/.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В., будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, що підтверджується наявною у матеріалах справи поштовою розпискою /а.с. 23/, пояснення щодо позову, будь-яких заперечень, заяв чи клопотань суду не надала.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. (раніше - приватного виконавця Райди О.С.) знаходиться виконавче провадження № 67113447, відкрите щодо примусового виконання виконавчого напису № 116374, вчиненого 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" заборгованості у розмірі 9 054,28 грн. Виконавче провадження було відкрите 11.10.2021 /а.с. 6, 8-9/.
У межах вказаного виконавчого провадження 25.11.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 /а.с. 7, 8-9/.
Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:
- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;
- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за кредитним договором додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.
26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".
Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".
Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року “Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів”, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом “Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин” було визнано незаконною та нечинною.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.
Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (09 червня 2021 року), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку № 1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому з врахування приписів ст. 87 Закону України “Про нотаріат”, нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а відтак, виконавчий напис не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження, адже нечинні акти цивільного законодавства не породжують права та обов`язки.
Крім того, необхідно зазначити, що пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.
Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, але не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Крім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 в справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника – це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України “Про нотаріат”). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками – наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України “Про нотаріат” захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, доки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України “Про нотаріат” у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Суд, перевіривши доводи боржника в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі.
Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 116374, вчинений 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., так як розмір боргових зобов`язань позивача, визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по особовому рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що є порушенням вимоги підпункту 3.5 пункту 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5. 
При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не минула позовна давність з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача.
Суд зазначає, що з матеріалів справи неможливо встановити, які нотаріусу були подані стягувачем документи, на підставі яких позивачу була нарахована заборгованість за кредитним договором. 
Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також вчинив виконавчий напис щодо кредитної угоди, яка не посвідчена нотаріально, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Також у матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач надсилав позивачу письмову вимогу про сплату боргу, де було б зазначено загальну суму боргу та її складові. 
Відповідач ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" надав суду відзив на позов, в якому вказав про визнання в повному обсязі позову в частині визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
Враховуючи, що спірний виконавчий напис нотаріуса № 116374 від 09.06.2021 вчинений з порушеннями вимог чинного законодавства, відповідачем визнано позов в цій частині, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині та вважає за необхідне визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
15 травня 2026 року, до початку розгляду справи по суті, на адресу суду надійшов відзив на позов, складений відповідачем ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" про визнання позову, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
У зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, виходячи з положень статтей 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише 50 % понесених судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду, інша ж частина цих судових витрат (50 %) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. 
Враховуючи те, що позивачкою ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір в розмірі 1 331,50 грн /а.с. 11/, з відповідача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" на користь позивачки підлягають стягненню кошти в сумі 665,75 грн, інша частина - 50 % судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 665,75 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. 
Щодо доводів відповідача у відзиві на позов щодо необхідності зменшення до 1 000,00 грн понесених позивачкою судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, суд зауважує, що позивачка взагалі не заявляла позовної вимоги про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу і не додавала до позовної заяви документів, які підтверджують понесення нею таких витрат, а тому стягнення таких витрат не може бути предметом судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 81, 89, 141, 142, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ: 
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніни Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 116374, вчинений 09 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 , про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" заборгованості в розмірі 9 054,28 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 75 коп.
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, код ЄДРПОУ 37959255, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Шевченка, 1, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку із визнанням позову відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" до початку розгляду справи по суті, 50 (п`ятдесят) відсотків судового збору за подання вказаного позову до суду, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 75 коп, сплаченого нею 30 квітня 2026 року на загальну суму 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 50 коп відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 30-20931504/С 30-20931504. 
Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс", місцезнаходження: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, код ЄДРПОУ 40340222.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.
Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Яніна Вікторівна, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 56а.

Головуючий О.С. Кириченко