Справа № 574/217/26
Провадження №2/574/285/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року    м. Буринь 

Буринський районний суд Сумської області в складі: 
головуючого судді Гука Т.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Буринської міської ради Конотопського району Сумської області про визнання права власності на 53/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Буринської міської ради Сумської області про визнання права власності на 53/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Буринь Конотопського району Сумської області померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майне, до складу якої входить, в тому числі, 53/100 частки житлового будинку з господарськими спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянка загальною площею 0,0941 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія СМ №000152, виданого на підставі рішення виконкому Буринської міської ради від 24.09.1999 року №207 на ім`я ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №40.
За життя, ОСОБА_3 склала заповіт від 30.11.1993 року, посвідчений державним нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори Чернишом Д.М. та зареєстрований в реєстрі за №1724, яким все своє майна заповіла йому.
Він, будучи спадкоємцем за заповітом на майно померлої матері, прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак 12.12.2019 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Анохіним О.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо майна померлої ОСОБА_3 , оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1 належав спадкодавцю в частці 53/100. Проте за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інша частка будинку не зареєстрована в установленому законом порядку. За іншим співвласником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРПНМ 526328459209. Технічна інвентаризація житлового будинку ТОВ «Буринське БТІ» проводилася з порушенням Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації нерухомого майна лише щодо 53/100 часток житлового будинку, визначений об`єкт інвентаризації як будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, хоча інша його частка вже зареєстрована в ДРРПНМ за іншим співвласником ОСОБА_2 як квартира, і в цьому реєстрі увесь об`єкт розглядається як будинок квартирного типу. Крім того, мало місце добудови житлового будинку, без дозвільних документів, в результаті якого частка управі власності змінилася. Також нотаріусом зазначено, що мають місце розбіжності у написанні даних спадкодавця в правовстановлюючому документі на земельну ділянку, зокрема по-батькові « ОСОБА_4 », а в свідоцтві про смерть « ОСОБА_5 ».
На підставі викладеного, просив визнати за ним право власності на 53/100 частку житлового будинку (літер А-1), житлову прибудову (літер А2-1), тамбур (літер - а), загальною площею 63,4 кв.м, житловою площею 37,0 кв.м. та господарські будівлі і споруди: сарай (літер Б-1); літню кухня (літер - В), прибудову (літер - Г), гараж (літер - Д), погріб (літер - Пг), навіс (літер - И), огорожа металева (літер № 1-2) та право власності на земельні ділянки: кадастровий номер 5920910100:00:010:0367, площею 0,0508 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) та кадастровий номер 5920910100:00:010:0368, площею 0,0433 га, для особистого селянського господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої в м. Буринь Конотопського району Сумської області ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 10.03.2026 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Буринського районного суду Сумської від 08.04.2026 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду.
Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скорик Л.В. подала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі та участі позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив розгляд справи проводити без його участі.
Від представника відповідача Буринської міської ради Сумської області Сіренко А.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона також зазначила, що за наявності підстав для задоволення позову, встановлених судом, Буринська міська рада, як відповідач не заперечує.
З врахуванням вказаних обставин та положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та смерть (а.с.6, 11).
Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: 53/100 частина житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 та належала ОСОБА_3 відповідно договору купівлі-продажу від 14.05.1992 року посвідченого Ключником Ю.В., держаним нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №710 та земельна ділянка площею 0,0941 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в м. Буринь, Буринська міська рада, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ №000152, виданого 04.11.1999 року на підставі рішення виконкому Буринської міської ради від 24.09.1999 р. №207 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №40 (а.с.7-8, 9).
Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_3 , на підставі Державного акту від 04.11.1999 року СМ 000152, є власницею земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0433 га, кадастровий номер 5920910100:00:010:0368 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0508 га, кадастровий номер 5920910100:00:010:0367, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-25, 26-31).
Згідно заповіту від 30.11.1993 року, посвідченого Чернишом Д.М., державним нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1724, ОСОБА_3 , за життя заповіла 53/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , а також  все інше належне їй майно, своєму сину ОСОБА_1 (а.с.10).
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Анохіним О.В. 13.12.2019 року зареєстрована спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 65226782, номер у нотаріуса 191/2019 (а.с.12).
Рішенням Буринського районного суду сумської області від 19.01.2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено повністю. Встановлено факт про те, що державний акт на право приватної власності на землю серії СМ №000152, виданий Буринською міською радою 04.11.1999 року та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №40 на земельну ділянку площею 0,0941га, належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Буринь, Сумської області (а.с.32-33).
28.02.2021 року на замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_6 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16).
Згідно звіту про оцінку майна, виготовленого ФОП ОСОБА_7 , вартість 53/100 частки житлового будинку садибного типу, що складає 63,4 м2 від загальної площі, з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 станом на 29.01.2026 року склала: 206300 грн. (а.с.46-61).
З метою оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , а саме 53/100 частки у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0941 га, призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована та території Буринської міської ради Сумської області, ОСОБА_8 звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Анохіна О.В., однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.12.2019 року якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки технічна інвентаризація житлового будинку ТОВ «Буринське БТІ» проводилася в порушення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації нерухомого майна лише щодо 53/100 часток житлового будинку, визначивши об`єкт інвентаризації як будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, хоча інша його частка вже зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за іншим співвласником ОСОБА_2 як квартира, і в цьому реєстрі увесь об`єкт розглядається як будинок квартирного типу. Крім того, мали місце добудови житлового будинку, без дозвільних документів, в результаті якого частка управі власності змінилася (а.с.13).
Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
В силу ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2009 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до частини першої-другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Отже самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності.
Верховний Суд України у постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
При цьому в постанові від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 Верховний Суд зауважив, що норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик.
Верховним Судому постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності.
Відповідно до відомчих будівельних норм - ВСН 61-89(р) «Реконструкция и капитальный ремонт жилых домов. Нормы проектирования», які застосовувались в Україні до 01 січня 2010 року: реконструкція житлового будинку це комплекс будівельних робіт та організаційно-технічних заходів, пов`язаних зі зміною основних техніко-економічних показників житлового будинку (кількості і площі квартир, будівельного обсягу та загальної площі будинку) або його призначення і здійснюються з метою поліпшення умов проживання та приведення експлуатаційних показників житлового будинку до рівня сучасних вимог. Реконструкція житлового будинку може включати: зміну планування приміщень, зведення надбудов, вбудов, прибудов, а при наявності обґрунтувань - часткове розбирання будівлі; підвищення рівня інженерного обладнання, включаючи зовнішні мережі (крім магістральних); заміну зношених та морально застарілих конструкцій та інженерного обладнання на сучасні, більш надійні і ефективні, що поліпшують експлуатаційні показники житлового будинку; поліпшення архітектурної виразності будівлі, а також благоустрій прилеглої території.
Відповідно до пункту 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, які були чинними в Україні із 01 січня 2010 року: реконструкція житлового будинку - перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв`язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників; прибудова - вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, що безпосередньо прилягають до зовнішніх стін будинку.
ДБН В 2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 87 від 26 березня 2019 року (зі змінами внесеними Наказом № 178 від 08 серпня 2019 року), які є чинними в Україні із 01 грудня 2019 року, не передбачають іншого, ніж вищенаведені, визначення терміну реконструкція житлового будинку.
З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 частини якого набуті ОСОБА_3 у власність відповідно договору купівлі-продажу від 14.05.1992 року, зазнав реконструкції внаслідок здійснення прибудов до будинку, які істотним чином вплинули на його технічні характеристики, зокрема збільшилась, як загальна, так і житлова площа будинку, створені нові приміщення в будинку, тобто змінилась і площа забудови, і геометричні розміри будинку.
При цьому, зокрема прибудова А2-1 не є окремо розташованим об`єктом, а пов`язана із будинком спільними капітальними стінами, дахом, комунікаціями та стала його невід`ємною частиною.
Таким чином внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції, житловий будинок втратив тотожність із тим, на 53/100 частини якого ОСОБА_3  було отримано право власності за договором купівлі-продажу від 14.05.1992 року.
Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. 
Відповідно до пунктів 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно з законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права.
За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте, матеріали справи не містять доказів звернення ані померлої ОСОБА_3 , ані позивача до компетентного державного органу із заявою щодо узаконення самочинно збудованих будівель, а також про відмову цих органів у вирішенні спірного питання.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на 53/100 частки житлового будинку та господарські будівлі і споруди, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
Разом з тим, дослідженими судом доказами встановлено, що позивач прийняв спадщину на належні його матері земельні ділянки, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на них через розбіжності в написанні по батькові матері, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд –
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Буринської міської ради Конотопського району Сумської області про визнання права власності на 53/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки: кадастровий номер 5920910100:00:010:0367, площею 0,0508 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) та кадастровий номер 5920910100:00:010:0368, площею 0,0433 га, для особистого селянського господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач 2: Буринська міська рада Сумської області, місцезнаходження: 41700, Сумська область, Конотопський район, м. Буринь, вул. Захисників України, 1; код ЄДРПОУ: 04058025.
Повне судове рішення складено 03.06.2026 року.

Суддя Т.Р. Гук