ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2026 р. 	Справа № 520/31067/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/31067/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі - відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" внаслідок несвоєчасної виплати, з затримкою більше ніж на місяць, належних при звільненні сум у розмірі 105 619,32 грн;
- зобов`язати Харківській Національний університет повітряних сил ім. Івана Кожедуба здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу за період з 14.08.2024 по 19.10.2024 згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" внаслідок затримки більше ніж на місяць виплати належних при звільненні сум у розмірі 105 619,32 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за період з 14.08.2024 по 19.10.2024 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".
Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за період з 14.08.2024 по 19.10.2024 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення.
Не погодившись з вказаним рішенням Харківським національним університетом Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба було подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскільки компенсація за неотримане під час служби речове майно не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців та має разовий характер відсутні підстави для проведення її компенсації відповідно до Закону “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Згідно зі статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , проходив службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 07.07.2023 Управлінням персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 14.08.2024 №237 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 , старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу (розвитку багатофункціональних розвідувально-ударних систем) науково-дослідного управління (спеціальних досліджень) наукового центру Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, з 14 серпня 2024 року виключено зі списків особового складу університету та всіх видів забезпечення. 
Позивач в позовній заяві зазначає, що станом на день звільнення зі служби (14.08.2024 року) відповідач не провів з ним повний розрахунок при звільненні, здійснивши повний розрахунок 31.08.2024 та 19.10.2024, що підтверджується випискою з банківського рахунку. 
Разом з тим, відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходу відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернувся до суду позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки остаточний розрахунок при звільненні проведено лише 19.10.2024, хоча позивач був звільнений зі військової служби та виключений зі списків особового складу університету 14.08.2024, отже, відповідачем мала бути нарахована та виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 14.08.2024 по 19.10.2024 (до дати фактичної виплати належних сум грошового забезпечення)..
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані нормами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2011 № 159.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: -пенсії; - соціальні виплати; - стипендії; - заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Уряд прийняв постанову від 21 лютого 2001 року № 159, якою затвердив Порядок № 159.
Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації розраховується як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Зміст зазначених норм права дає підстави для висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Тобто законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24 січня 2023 року у справі №200/10176/19-а, від 31 липня 2024 року у справі № 480/1704/19, від 21 серпня 2024 року у справі № 200/63/23.
Слід також зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Такі кошти спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.03.2023 у справі №120/9475/21-а, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 13.01.2020 у справі №803/203/17 та від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, які також враховуються судом при вирішенні цієї справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.
У той же час спірним у цій справі є питання виплати позивачу компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно.
Колегія суддів наголошує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії тощо; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата тощо); 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до 14.08.2024 року.
Наказом Начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба від 14.08.2024 № 237 позивача було звільнено у запас відповідно до пункту третього частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з посади старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу (розвитку багатофункціональних розвідувально-ударних систем) науково-дослідного управління (спеціальних досліджень) наукового центру Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.
Внаслідок здійснення відповідачем виплат в неповному обсязі при звільненні, ОСОБА_1 звернувся у судовому порядку за захистом своїх прав. 
Детально вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування додаткових пояснень від Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба для більш повного з`ясування обставин справи. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2026 року було витребувано від Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба відомості яка сума грошової компенсації за неотримане речове майно була нарахована ОСОБА_1 при звільненні та коли така сума була виплачена, а також суд просив надати довідку-розрахунок №16 від 12.08.2024 з приводу компенсації за неотримане речове майно.
06.05.2026 року до суду надійшли витребувані пояснення, в яких представник відповідача підтвердив, що ОСОБА_1 була нарахована грошова компенсація за неотримане речове майно в сумі 107 227,74 грн. Враховуючи сплату податків (1,5 % військового збору), позивач 19.10.2024 р. отримав грошову компенсацію за неотримане речове майно у сумі 105 619,32 грн.
Колегія суддів зауважує, що право на грошову компенсацію за неотримане речове позивач набув на підставі Порядку №178.
Так, у зв`язку із особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, в якості гарантій соціального і правового захисту військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ст. 12 Закону № 2011-XII).
До таких гарантій належить продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, визначене ст.9-1 вказаного Закону, в тому числі і речове забезпечення військовослужбовців або грошова компенсація вартості за неотримане речове майно.
Питання ж складу грошового забезпечення військовослужбовців вже було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.
Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній вище справі, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням положень частин 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ, зазначила, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Водночас до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні та разові додаткові види грошового забезпечення, окрім щомісячних, або ж тих, що виплачуються раз на місяць.
У контексті зазначеного варто наголосити на тому, що компенсація за неотримане речове майно не входить до грошового забезпечення військовослужбовця, адже закупівля відповідного речового майна здійснюється незалежно від виплати грошового забезпечення і виключно при незабезпеченні військовослужбовця речовим майном здійснюється виплата грошової компенсації відповідно до пункту 7 Порядку №178.
Тобто компенсація за неотримане речове майно не входить до складу грошового забезпечення та фактично носить одноразовий характер, яка виплачується лише за певних умов (неможливість своєчасного забезпечення військовослужбовця речовим майном).
Вказане, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплачених в строки грошової компенсації за речове майно, оскільки така компенсація не є грошовим доходом.
У постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, проаналізувавши положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 зауважив, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.
Суд зазначає, що речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо, і лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації. Тож дійшов висновку про те, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.
Вирішуючи спір, колегія суддів дійшла висновку про те, що Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» застосовується до грошових доходів громадян, які не мають разового характеру, а грошова компенсація за неотримане речове майно є одноразовою виплатою і тому не підлягає компенсації у відповідності до вимог цього Закону.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 3 жовтня 2018 р. у справі № 219/228/16-ц, від 16.05.2024 р. №600/341/23-а.
Отже, судом апеляційної інстанції було встановлено, що наданою довідкою про вартість майна, що належить до видачі №16 підполковнику ОСОБА_1 була виплачена сума в розмірі 105 619,32 грн (107 227,74 грн - 1,5% = 105 619,32 грн.) саме як компенсація за неотримане речове майно, а тому колегія суддів дійшла висновку що суд першої інстанції не встановив обставини, що мали значення для правильного вирішення справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
При цьому, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги стосувалися лише нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати доходу згідно постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року належних при звільненні сум у розмірі 105 619,32 грн., позивачем не заявлялися вимоги щодо нарахування компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою будь-яких інших виплат.
Згідно з ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. 
Отже, колегія суддів дійшла висновку про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльність Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за період з 14.08.2024 по 19.10.2024 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" та зобов`язання Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за період з 14.08.2024 по 19.10.2024 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення у разі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба – задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2025 року по справі №520/31067/24 – скасувати.
Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківського Національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	Т.С. Перцова   С.П. Жигилій