Справа № 442/2579/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С. 
Провадження № 22-ц/811/3101/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Чижа Л.М.
за участю: представника ПАТ «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» - Тараненко Р.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Проектів» про встановлення земельного сервітуту,
ВСТАНОВИЛА:
07.04.2025 ПАТ «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Проектів» про встановлення земельного сервітуту.
Просило встановити за ПАТ «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» в подальшому іменоване «Сервітуарій», право постійного, безплатного, земельного сервітуту (для експлуатації повітряної лінії (ПЛ) 220 кВ Стрий-Борислав) стосовно частини земельної ділянки площею 0,0239 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4621280300:06:000:1008, що належить ОСОБА_1 на запропонованих ним умовах.
Встановити за Приватним Акціонерним Товариством «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» право строкового, безплатного, земельного сервітуту (для влаштування будівельного майданчику за об?єктом будівництва ПЛ 220 кВ Стрий-Борислав) стосовно частини земельної ділянки площею 0,0304 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4621280300:06:000:1008 і належить ОСОБА_1 на запропонованих ним умовах.
В обгрунтування позовних вимог покликалося на те, що НЕК «Укренерго» віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015 та відповідно до п.55 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» є оператором системи передачі (ОСП), який відповідальний за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. НЕК «Укренерго» є балансоутримувачем та здійснює обслуговування та експлуатацію магістральних та міждержавних ліній електропередач. Зазначає, що передумовою реалізації проєкту реконструкції ПЛ 220 кВ Стрий - Борислав розпочато у зв?язку з активізацією деформацій земної поверхні в районі гірничого відводу Стебницьких калійних рудників, де було виявлено провалля земної поверхні в межах гірничого відводу рудника №2. Зазначені техногенні наслідки спричинили необхідність оцінки можливості виносу комунікацій, в тому числі траси повітряної лінії електропередачі 220 кВ Стрий-Борислав за межі можливих провалів над карстовими порожнинами і гірничими виробками. Для зазначених цілей було проведено позачергове засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій на якому було зроблено висновок, що залишення ПЛ 220 кВ Стрий-Борислав в існуючому стані та локалізації може призвести до руйнації повітряної лінії електропередачі через наявні провалля над карстовими порожнинами і гірничими виробками, що може призвести до надзвичайної ситуації - відключенню електропостачання житлових будинків, промислових підприємств та інших споживачів електроенергії у цьому районі. У зв`язку з цією ситуацією було прийнято рішення Дрогобицькою міською радою №1508 від 02.03.2023 «Про затвердження проекту містобудівної документації «Детальний план території розміщення, будівництва та експлуатації частини повітряної лінії електропередачі (ПЛ) 220 кВ Стрий Борислав на території Дрогобицької міської територіальної громади, для можливості реконструкції існуючої ПЛ на ділянці обходу карстових явищ на території Львівської області» та стратегічно-екологічної оцінки проекту містобудівної документації. Зазначеним рішенням затверджено проєкт містобудівної документації. Земельна ділянка з кадастровим номером 4621280300:06:000:1008 належить ОСОБА_1 та межі, зазначеної земельної ділянки перетинаються з напрямком будівництва відповідної лінії електропередачі. Тобто ділянка потрапляє в зону будівництва та подальшої експлуатації ПЛ 220 кВ Стрий-Борислав. Специфіка технології робіт щодо будівництва, реконструкції та обслуговування (ремонту) лінії електропередачі ПЛ 220 кВ Стрий-Борислав передбачає, зокрема, що для натягування проводів між двома опорами, їх потрібно розкласти між ними і підняти вверх для цілей закріплення на гірляндах ізоляторів. Отже, неможливим є виконання розкладання проводів між двома опорами так, щоб оминути земельну ділянку відповідача, оскільки ширина смуги вздовж осі траси, яка необхідна для проведення будівельно-монтажних робіт перетинається з межами земельної ділянки відповідача. Позивач зазначає, що звертався до відповідачки з пропозиціями про укладання договорів сервітуту та погодження технічних документацій. Станом на дату звернення з позовом до суду, відповідачка на пропозицію відповіді не надала. Відсутність згоди відповідача щодо підписання зазначених договорів унеможливлює виконання будівельно-монтажних робіт, а також експлуатацію земельних ділянок для обслуговування об?єктів НЕК «Укренерго».
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржило ПАТ «Національна Енергетична Компанія «Укренерго».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що позивач для вирішення питання укладення договору про встановлення земельних сервітутів у позасудовому порядку звертався до відповідача з пропозиціями про укладання договорів сервітуту та погодження технічних документацій листом № 01/43806 від 17.07.2024 за адресою АДРЕСА_2 , яка була єдина відома із засобів інтернету. Також, позивачем було отримувано відповідь Дрогобицької міської ради від 15.11.2024 за № 3-27/6587, у якій було зазначено, що реєстрацію відповідача змінено, без зазначення адреси реєстрації, тому твердження суду першої інстанції про те, що позивач знав адресу реєстрації відповідача та направив за іншою адресою пропозицію - не відповідає дійсності. Позивач, задля використання усіх можливих засобів для укладення договорів з відповідачем звертався з пропозиціями укласти договори сервітуту через оголошення у періодичному виданні «Фортуна» (№ 13 (828) від 03.04.2024). Тобто позивач використав всі можливі засоби щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін. Таким чином, сукупність обставин свідчить про наявність достатніх підстав для встановлення постійного сервітуту. Встановлення земельного сервітуту жодним чином не впливає на можливість використання земельної ділянки за цільовим призначенням та в ході справи відповідачем не доведено протилежне. Враховуючи наведені вимоги закону, а також обставини про те, що позивач не має можливості задовольнити свої потреби в інший спосіб, як встановлення права користування чужим майном сервітуту, оскільки план будівництва передбачає необхідність доступу до земельної ділянки відповідача з метою експлуатації, обслуговування повітряної лінії, вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача у цій справі.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
Представник ПАТ «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» - Тараненко Р.Ю.просила апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. Інші учасники у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Також, відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Відповідно до статті 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення, зокрема, таких земельних сервітутів: право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; інші земельні сервітути. 
Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України).
Відповідно до статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.
Згідно із статтею 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном і може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом, рішення суду.
Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.
Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 22-2 постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду справи №297/363/18 (постанова від 13.03.2023), закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому необхідно довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.
Тлумачення цих норм свідчить про те, що умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.
Передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут. Якщо особа до звернення до суду не вчиняла дій щодо встановлення сервітуту за домовленістю сторін (зокрема, не звернулася до іншої сторони з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту), то у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог у зв`язку з відсутністю у позивача права вимагати встановлення сервітуту за рішенням суду (постанови Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 911/2701/17, від 05 листопада 2024 року у справі № 923/898/21, від 19 листопада 2025 року у cправі № 902/1257/24).
Судом установлено, що відповідно до п.1.1. Статуту Приватного Акціонерного Товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі-Товариство), Приватне Акціонерне Товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» є юридичною особою, що утворено як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в приватне акціонерне товариство відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.112017 №829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство».
Згідно із п.2.2.3., предметом діяльності Товариства є виконання функцій оператора системи передачі, зокрема: контроль за додержанням нормального режиму роботи ОЕС України.
Відповідно до п.2.2.26., предметом діяльності Товариства є виконання функцій з управління та експлуатації магістральними мережами, зокрема: реалізація програм капітального будівництва, технічного переоснащення і реконструкції магістральних та міждержавних електричних мереж.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна убачається, що власником земельної ділянки, кадастровий номер 4621280300:06:000:1008, є ОСОБА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка, кадастровий номер 4621280300:06:000:1008, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відноситься за категорією до земель сільськогосподарського призначення.
Відповідно до рішення Дрогобицької міської ради від 25.11.2021 №810, Дрогобицька міська рада погодила НЕК «Укренерго» проходження напрямку траси проєктованої ділянки ПЛ 220 кВ Стрий-Борислав з місцями встановлення опор на території Дрогобицької міської ради. Також, зобов`язано Національну енергетичну компанію «Укренерго» укласти договори з власником чи користувачами земельних ділянок про встановлення постійного чи строкового земельного сервітуту без зміни цільового призначення цих земельних ділянок, або укласти договір оренди.
16 січня 2020 року між позивачем та ТОВ «Центр проєктів» був укладений договір №01-080237-20, відповідно до якого розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, з кадастровим номером 4621280300:06:000:1008, на яку поширюється право сервітуту на користь НЕК «Укренерго». Відповідно до розробленої технічної документації із землеустрою під встановлення земельного сервітуту для потреб НЕК «Укренерго» підпадає частина земельної ділянки, а саме 0,0239 га з кадастровим номером 4621280300:06:000:1008, загальною площею 0,0598 га, яка згідно відомостей з Держреєстру, належить громадянину ОСОБА_1 
17 липня 2024 року ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» надіслало ОСОБА_1 , як власнику земельної ділянки з кадастровим номером 4621280300:06:000:1008, за адресою: АДРЕСА_2 , договори про встановлення строкового та безстрокового сервітутів.
Однак, відповідно до відповіді Відділу-Центру надання адміністративних послуг виконкому Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , натомість в супровідному листі вказана інша адреса, зокрема: АДРЕСА_2 .
За таких обставин, ПАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» надсилало договори про встановлення строкового та безстрокового сервітутів на адресу, за якою відповідачка не зареєстрована та не проживає.
Передумовою звернення до суду за встановленням сервітуту повинен бути доказ вчинення дій зацікавленою особою щодо встановлення сервітуту та недосягнення про це згоди із власником ділянки, щодо якої планується встановити сервітут.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що умову щодо попереднього звернення до власника з пропозицією укласти договір про встановлення сервітуту позивачем не виконано, відтак у суду немає підстав для задоволення відповідних вимог.
Доказів протилежного матеріали справи не містять та позивачем не подано.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:08.05.2026. 

Головуючий  

Судді