МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 р.  	№ 400/1417/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень та вимог

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (далі – ППР):
від 27.10.2025 № 0820224-2409-1406-UA48040050000011284 на суму 95149,60 грн за 2022 рік;
від 27.10.2025 № 0820223-2409-1406-UA48040050000011284 на суму 98077,28 грн за 2023 рік;
від 27.10.2025 № 0795982-2409-1406-UA48040050000011284 на суму 142907,38 грн за 2024 рік.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був власником житлової будівлі, що розташовувалась за адресою: АДРЕСА_1 . З 2020 року вказаний об`єкт нерухомого майна є повністю знищеним, а тому відсутній об`єкт оподаткування. Однак, незважаючи на це, відповідач протиправно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення (далі – ППР), яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за 2022-2024 роки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 336134,26 гривні.
У відзиві на позовну заяву від 19.03.2026 відповідач заперечив проти позову і просив в його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що відповідно до інформації в ІКС «Податковий блок» у власності позивача перебував об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля (комора з підвалом) загальною площею 1829,8 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , період перебування у власності 18.02.2014-14.10.2025. Зважаючи на наведене, контролюючий орган правомірно нарахував позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022-2024 роки.
Позивач правом на подання відповіді на відзив у встановлений судом строк не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 0 (Нуль) гривень 34 копійки.
02.03.2026 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача від 26.02.2026 про усунення недоліків позовної заяви, до якої було додано квитанцію до платіжної інструкції від 26.02.2026 № 2.547923989.1 про сплату судового збору в розмірі 0,34 гривні.
03.03.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі № 400/1417/26, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
19.03.2026 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, у задоволені якої ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 відмовлено.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 17.10.2025 № 448151228 Державний реєстр речових прав містить відомості про державну реєстрацію у період з 18.02.2014 по 14.10.2025 права приватної власності позивача на нежитлову будівлю (комору з підвалом) загальною площею 1829,8 м2 за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, с. Поділля, вул. Садова, буд. 1В.
Вказаний об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав закрито 17.10.2025 у зв`язку зі знищенням об`єкта речових прав.
У листі від 20.06.2020 № 244 КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МИКОЛАЇВСЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» повідомило, що за даними інвентаризації від 20.06.2020 на земельній ділянці за адресою вул. Садова, 1В, Веселинівського району Миколаївської області, право власності на 28.12.2012 незареєстроване, будівлі та споруди відсутні.
Актом обстеження Веселинівської селищної ради від 17.09.2025 № 02-10/1239 визнано нежитлову будівлю по вулиці Садова, 1В, с. Поділля – неіснуючою будівлею, у зв`язку з цим є непридатною для подальшої експлуатації та використання в комерційних цілях.
Згідно з Висновком про знищення / знесення майна № DT01:2615-1931-3010-8560, виданого КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «МИКОЛАЇВСЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» 13.10.2025 за № 605, вищенаведений об`єкт нерухомості є знищеним.
27.10.2025 відповідач прийняв ППР (форма «Ф») щодо визначення позивачу грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо нежитлової будівлі загальною площею 1829,8 м2, розташованої за адресою: вул. Садова, 1В, Веселинівського району Миколаївської області, а саме:
від 27.10.2025 № 0820224-2409-1406-UA48040050000011284 на суму 95149,60 грн за 2022 рік;
від 27.10.2025 № 0820223-2409-1406-UA48040050000011284 на суму 98077,28 грн за 2023 рік;
від 27.10.2025 № 0795982-2409-1406-UA48040050000011284 на суму 142907,38 грн за 2024 рік.
Вважаючи зазначені ППР протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та / або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та / або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
Відповідно до абзацу першого підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно з підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Таким чином, контролюючий орган за місцем податкової адреси (місця реєстрації) власника нерухомості – фізичної особи має право на прийняття ППР щодо визначення суми податку з нерухомого майна, відмінне від земельної ділянки у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, тобто 1095 днів. Водночас база оподаткування обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та / або на підставі відповідних документів платника податків.
Натомість згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (абзац перший частина перша статті 181 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України)).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна.
Статтею 349 ЦК України встановлено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі – державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Тобто державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.
Запис в реєстрі не є документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 759/18854/20.
З наведеного слідує, що знищене нерухоме майно, тобто майно, на яке припинено право власності, не може бути об`єктом оподаткування не залежно від того, чи внесені відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чи ні
В абзаці четвертому пункту 30 мотивувальної частини постанови від 18.10.2022 у справі № 904/9389/19 Верховний Суд сформував правовий висновок, що документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. При цьому, перелік документів, на підставі яких можна встановити факт знищення майна, не є вичерпними.
В Акті обстеження Веселинівської селищної ради від 17.09.2025 № 02-10/1239 зазначено, що за результатами обстеження 05.09.2021 будівлі по вул. Садова, 1В с. Поділля встановлено відсутність самої будівлі, залишків її фундаменту та комунікацій.
Відтак вказаний об`єкт нерухомого майна вважається таким, що є знищеним з 05.09.2021, а отже не є об`єктом оподаткування.
На підставі вищенаведеного акта КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МИКОЛАЇВСЬКЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» видало 13.10.2025 Висновок про знищення / знесення майна № DT01:2615-1931-3010-8560.
Ці обставини виключають необхідність сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022-2024 роки за нежитлову будівлю (комору з підвалом) загальною площею 1829,8 м2 за адресою: Миколаївська область, Веселинівський (Вознесенський) район, с. Поділля, вул. Садова, буд. 1В.
Тому позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного ППР підлягають задоволенню.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Квитанціями до платіжної інструкції на переказ готівки від 11.02.2026 № 10 та від 26.02.2026 № 2.547923989.1 підтверджується понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3361,34 гривні. Оскільки майнові позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області (форма «Ф»):
від 27.10.2025 № 0820224-2409-1406-UA48040050000011284;
від 27.10.2025 № 0820223-2409-1406-UA48040050000011284;
від 27.10.2025 № 0795982-2409-1406-UA48040050000011284.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3361 (Три тисячі триста шістдесят одна) гривня 34 копійки.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
7. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач: Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005; код ЄДРПОУ 44104027).
8. Повний текст рішення суду складений 29.05.2026.

Суддя В.Г.Ярощук