справа № 165/1676/26 
провадження №3/165/699/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ         ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 червня 2026 року м. Нововолинськ 

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №206993 від 29.04.2026, близько 10 год. 30 хв. 17.04.2026 ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме виражався нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. У протоколі зазначено, що в діях ОСОБА_1 вбачається адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд проводити у його відсутності. Просить справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адмініправопорушення з підстав наведених у клопотання захисника. 
Захисник ОСОБА_3 – адвокат Данилюк Я.П. подала до суду клопотання про закриття справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що згідно з рапортом ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РУП ГУНП у Волинській області, інспектор ГРПП Нич М.Ю. 17.07.2026, прибувши на місце події встановив, що факт домашнього насильства не підтвердився. Заявниця ОСОБА_2 звернулась у поліцію через те, що її невістка ОСОБА_4 довгий час не відчиняла вхідних дверей. Наголошує, що потерпіла ОСОБА_2 , у поясненнях наданих 17.04.2026 поліцейському ГРПП Іллі Кузьмичу пояснила, що стосовно неї ніхто домашнього насильства не вчиняв та наміру такого не мав, конфлікт було вирішено самостійно, без допомоги працівників поліції, оскільки її впустили в будинок. Допомоги працівників поліції не потребує, претензій не має. Зазначає, що у рапорті ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РУП ГУНП у Волинській області зафіксовано, що факт домашнього насильства не підтвердився. На думку захисника, окрім рапорту, матеріали справи містять протокол про адміністративне порушення та письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які спростовують протокол, оскільки домашнє насильство стсоовно ОСОБА_2 не вчинялось. Інших доказів матеріали справи, не містять. 
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які свідчать про вчинення 17.04.2026 ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Встановивши обставини, передбачені положеннями ст.280 КУпАП, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого висновку. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, що передбачає ст.251 КУпАП.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
19 грудня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами" №3733-1X від 22 травня 2024 року, яким стаття 173-2 КУпАП "Вчинення домашнього насильства" викладена в новій редакції.
Згідно з п. 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУПАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретні дії вчинила особа, який спосіб насильства застосовано порушником, вид насильства, наслідки цих дій стосовно о особи щодо якої вони були спричинені.
Натомість, в матеріалах справи міститься рапорт ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РУП ГУНП у Волинській області, де зазначено, що інспектор ГРПП ОСОБА_5 17.07.2026, прибувши на місце події встановив, що факт домашнього насильства не підтвердився. Заявниця ОСОБА_2 звернулась у поліцію через те, що її невістка ОСОБА_4 довгий час не відчиняла вхідних дверей, тобто спір виник через користування спільним житлом.
Потерпіла ОСОБА_2 , у поясненнях наданих 17.04.2026 поліцейському ГРПП Кузьмичу І. пояснила, що стосовно неї ніхто домашнього насильства не вчиняв та наміру такого не мав, конфлікт було вирішено самостійно, без допомоги працівників поліції, оскільки її впустили в будинок. Допомоги працівників поліції не потребує, претензій не має.
При цьому слід зазначити, що не кожен сімейний конфлікт або сварка між родичами автоматично утворює склад правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП. 
Відповідно до ст. 173-2 КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це умисні дії або бездіяльність фізичного, психологічного чи економічного характеру, які:
?мають системний або цілеспрямований характер;
?спрямовані на приниження, залякування, переслідування, контроль або обмеження волевиявлення особи;
?спричинили або могли спричинити шкоду фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи.
Для кваліфікації дій як психологічного насильства важливим є не лише сам факт словесного конфлікту, а й наслідки таких дій - виникнення страху, емоційної невпевненості, відчуття небезпеки, нездатності захистити себе або реальної шкоди психічному здоров`ю. 
Судова практика виходить з того, що побутові сварки, взаємні образи або конфлікти, які виникають між членами сім`ї на ґрунті спільного проживання, розподілу обов`язків чи інших життєвих обставин, самі по собі не є домашнім насильством, якщо:
?вони не супроводжуються систематичним психологічним тиском;
?відсутні факти приниження, залякування або переслідування;
?потерпіла особа не відчувала реальної загрози своїй безпеці;
?немає належних і допустимих доказів заподіяння шкоди психічному здоров`ю.
У таких випадках правовідносини мають характер сімейно-побутового конфлікту, який не утворює складу адміністративного правопорушення.
Досліджуючи обставини справи, слід звернути увагу на те, що адміністративна відповідальність за ст. 173-2 КУпАП настає лише у разі вчинення домашнього насильства, зокрема психологічного, яке має ознаки приниження, переслідування, залякування, контролю волевиявлення особи або спричинення реальної шкоди психічному здоров`ю потерпілої особи.
Також необхідно врахувати положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відповідно до яких, не кожен сімейний чи побутовий конфлікт може вважатися психологічним насильством у розумінні закону. 
За результатами аналізу доказів, що є у матеріалах справи, приходжу до висновку, що викладені у протоколах дії, а саме вчинення сварки, не є достатніми доказами, які б свідчили про приниження, залякування чи інші форми психологічного тиску, що викликали у потерпілої обґрунтовані побоювання за власну безпеку або завдали шкоди її психічному здоров`ю.
Крім того, з письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що між сторонами мають місце побутові конфлікти, а не систематичні дії, спрямовані на психологічне пригнічення.
З огляду на викладене, приходжу до висновку про відсутність у діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача. позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.
Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
У відповідності до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №463/1352/16-а (постанова КАС ВС від 08.07.2020 №463/1352/16-а).
Відповідно до ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, вважаю, що факти, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення стосовно гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження, за відсутності в діях особи, стосовно якої складено адміністративні протоколи, складу таких правопорушень. 
Згідно із положеннями п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247, 251, 252, 256, 284 КУпАП, -
постановив:
Провадження у справах про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2КУпАП  закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
Постанову можна оскаржити в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду з моменту її винесення відповідно до ст.294 КУпАП.

Суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук