Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/787/26

26 травня 2026 року м. Надвірна
Надвірнянський районнй суд Івано-Франківської області 
в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.
з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відео конференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 24.07.2025 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 529371-КС-003, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 24.07.2025 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 529371-КС-003 про надання кредиту. 24.07.2025 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію щодо укладення вказаного договору на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем було направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1389, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий відповідачем було введено/відправлено.
Таким чином, 24.07.2025 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 529371-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.п. 1, 2 договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1% за кожен день користування. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн, шляхом перерахування на банківську карту позичальника № НОМЕР_2 (який позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).
Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 529371-КС-003, станом на 15.02.2026 утворилася заборгованість в розмірі 16980,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 6000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 6780,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 3000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1200,00 грн.
Відзив на позовну заяву від відповідача не поступив.
Стислий виклад позиції сторін:
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у поданій позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором в сумі 16980,00 грн, та стягнути сплачені судові витрати по справі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, СМС-повідомленням, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Процесуальні дії у справі:
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026, головуючим по даній справі визначено суддю Міськевич О.Я.
З повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Західного міжрегіонального управління ДМС від 07.04.2026 за Вх. № Еп-812, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 07.04.2026 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Також даною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Станом на день ухвалення рішення відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Судом встановлено, що 24.07.2025 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 529371-КС-003 про надання кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (UA-1389) у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію.
Вказаний договір укладений через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту та паперовими копіями з текстів пропозиції (оферти) укласти договір, прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір та договору № 529371-КС-003 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 24.07.2025 (а.с. 18-49).
Згідно візуальної форми послідовності дій клієнта за договором про надання кредиту № 529371-КС-003 від 24.07.2025, ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону, ідентифікувалась в ІТС та зайшла в особистий кабінет; була здійснена перевірка теперішнього статусу клієнта; ОСОБА_1 надала всю необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції клієнту; товариством надано клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання; клієнту на номер телефону відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-8176 для підписання паспорта споживчого кредиту; ОСОБА_1 ознайомилась і підписала одноразовим ідентифікатором UA-8176 паспорт споживчого кредиту; товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту (з відповідними активними посиланнями), яка містить істотні умови договору; відбулось відправлення в смс-повідомленні на номер телефону клієнта одноразового ідентифікатора UA-1389; ОСОБА_1 ознайомилась з офертою товариства та приймає її умови, тощо.
Відповідно до п. 2.1. договору № 529371-КС-003, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів.
Сторони договору погодили наступні умови кредитування: Тип кредиту - кредит (п. 2.2 договору); Строк, на який надається кредит - 16 тижнів (п. 2.3 договору); Стандартна процента ставка за кредитом - 1% в день фіксована (п. 2.4 договору); Комісія за видачу кредиту - 1200,00 грн (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту) (п. 2.5 договору); Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 12215,37 грн (п. 2.9 договору); Загальні витрати за кредитом - 6215,37 грн (п. 2.10 договору); Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9727,96% (п. 2.11 договору); Денна процентна ставка - 0,92% (п. 2.12 договору); Дата видачі кредиту - 24.07.2025 (п. 2.13 договору); Дата повернення кредиту - 13.11.2025 (п. 2.14 договору). Згідно п. 7.5. договору, у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700000% процентів річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 ЦК України. Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування кредитом та/або суму простроченої комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого кредиту, та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі статті 625 ЦК України. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2% від неповернутої позичальником суми кредиту, тощо.
Підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3, п. 11.3.1).
У поданій анкеті клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) ОСОБА_1 просила надати кредит в розмірі 6000,00 грн. Кошти просила перерахувати на картковий рахунок № НОМЕР_3 . Також у даній анкеті відповідач вказала свої персональні дані (П.І.П., адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, дату народження, документ, що посвідчує особу, номер телефону та адресу електронної пошти, тощо) (а.с. 50).
На підтвердження позовних вимог позивачем надано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що відповідач підтверджує отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. Паспорт підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (UA-8176) (а.с. 14-17).
Також позивачем надано правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», які не містять підпису відповідача ОСОБА_1 (а.с. 52-64).
Листом ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів підтвердило, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник - ТОВ «Бізнес Позика, номер транзакції - 45334-45558-85913, дата/час здійснення переказу - 24.07.2025 11:09, сума переказу - 6000,00 грн, номер платіжної картки отримувача - НОМЕР_4 , призначення переказу: перерахунок коштiв ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 згідно кредитного договору № 529371-КС-003 від 24.07.2025 без ПДВ (а.с. 51).
Також на виконання ухвали суду від 07.04.2026 в частині витребування АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , в банку емітовано карту № НОМЕР_3 . Відповідно до виписки по рахунку, за договором здійснено переказ коштів 24.07.2025 на платіжну карту № НОМЕР_3 у сумі 6000,00 грн (а.с. 82-84).
Відповідно до довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 за договором № 529371-КС-003 про надання кредиту від 24.07.2025, станом на 19.02.2026 заборгованість за договором становить 16980,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 6000,00 грн; заборгованість по відсотках - 6780,00 грн; заборгованість по комісії - 1200,00 грн; заборгованість по штрафам - 3000 грн (а.с. 13).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 529371-КС-003 від 24.07.2025, станом на 19.02.2026 загальна заборгованість становить 16980,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 6000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками - 6780,00 грн; заборгованість за нарахованою комісією - 1200,00 грн; заборгованість по відсотках, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України - 3000,00 грн. Нарахування здійснювалось за період з 24.07.2025 по 13.11.2025. Проценти нараховано за ставкою 1% в день (60 грн) з 24.07.2025 по 13.11.2025. Проценти на підставі ст. 625 ЦК України нараховано за відсотковою ставкою 2% в день (120 грн) з 08.08.2025 по 01.09.2025 (а.с. 11-12).
Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права:
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів за договором.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2025 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 529371-КС-003, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора (UA-1389).
Вказаний договір укладений через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту та паперовими копіями з текстів пропозиції (оферти) укласти договір, прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір та договору № 529371-КС-003 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 24.07.2025.
Також до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту, згідно якого відповідач підтверджує отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. Паспорт підписано відповідачем ОСОБА_2 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (UA-8176).
В укладеному між сторонами кредитному договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісії, тощо.
За умовами укладеного кредитного договору № 529371-КС-003 від 24.07.2025 сторони договору погодили наступні умови кредитування: Тип кредиту - кредит (п. 2.2 договору); Строк, на який надається кредит - 16 тижнів (п. 2.3 договору); Стандартна процента ставка за кредитом - 1% в день фіксована (п. 2.4 договору); Комісія за видачу кредиту - 1200,00 грн (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту) (п. 2.5 договору); Загальний розмір наданого кредиту - 6000,00 грн (п. 2.7 договору); Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 12215,37 грн (п. 2.9 договору); Загальні витрати за кредитом - 6215,37 грн (п. 2.10 договору); Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9727,96% (п. 2.11 договору); Денна процентна ставка - 0,92% (п. 2.12 договору); Дата видачі кредиту - 24.07.2025 (п. 2.13 договору); Дата повернення кредиту - 13.11.2025 (п. 2.14 договору), тощо.
Законодавство України, зокрема ст.ст. 207 та 1055 ЦК України, а також спеціальні норми Закону України «Про електронну комерцію», прямо передбачають можливість укладення кредитних договорів в електронній формі. Стаття 12 цього Закону визначає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного правочину, який за своїми юридичними наслідками прирівнюється до власноручного підпису.
Договір № 529371-КС-003 від 24.07.2025 укладений шляхом акцепту (прийняття) відповідачем публічної оферти кредитора та підтверджується електронним підписом одноразового ідентифікатора ОСОБА_3 24.07.2025 о 11:08:50 UA-1389.
Таким чином, відповідач вчинила активні дії, що свідчать про її волевиявлення на укладення договору на запропонованих умовах. Договір був укладений в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України, містить усі істотні умови, укладені з дотриманням вимог законодавства щодо електронної форми правочину, а тому є дійсним та обов`язковим до виконання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Таким чином судом встановлено, що кредитний договір № 529371-КС-003 від 24.07.2025 підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання правочину між позивачем ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 .
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Щодо перерахування кредитних коштів позичальнику суд зазначає, що у відповідності до умов договору про надання фінансового кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Позивач ТОВ «БІЗПОЗИКА», з урахуванням перерахування усіх коштів на банківську карту позичальника, не володіє та не може володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки він не є банком, а перерахування коштів здійснювалось з використанням оператора послуг платіжної інфраструктури, який і займався перерахуванням коштів.
Позивачем ТОВ «БІЗПОЗИКА» 24.07.2025 здійснено перерахування кредитних коштів в сумі 6000,00 грн на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_3 , вказану нею в анкеті клієнта.
Факт перерахування коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, та повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» про здійснення переказу грошових коштів на карту, емітовану на ім`я ОСОБА_1 .
При цьому суд зазначає, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19).
Позивач надав суду всі наявні в нього докази, які підтверджують наявність кредитних правовідносин між сторонами та їх розмір, а також їх правомірність та відповідно й отримання коштів відповідачем, однак остання не довела суду, що у неї немає обов`язку щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню.
Відтак суд дійшов висновку про доведеність укладення кредитного договору № 529371-КС-003 від 24.07.2025 між позивачем ТОВ «БІЗПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 , та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача.
Щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
З розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості, складених ТОВ «БІЗПОЗИКА», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 529371-КС-003 від 24.07.2025 станом на 19.02.2026 становить 16980,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 6000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками - 6780,00 грн; заборгованість за нарахованою комісією - 1200,00 грн; заборгованість по відсотках, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України - 3000,00 грн.
Доказів погашення тіла кредиту (основної суми боргу) матеріали справи не містять.
Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у сумі 6000,00 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6780,00 грн, то суд враховує висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 в справі № 444/9519/12, та від 04.07.2018 в справі № 310/11534/13, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору.
Умовами кредитного договору № 529371-КС-003 від 24.07.2025 встановлено строк кредитування - 16 тижнів. Дата видачі кредиту - 24.07.2025, дата повернення кредиту - 13.11.2025. Стандартна процента ставка за кредитом - 1% в день фіксована. Знижена процента ставка за кредитом - 1% в день фіксована.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, договір між сторонами укладено 24.07.2025 (після набрання чинності Закону від 22.11.2023 № 3498-IX), із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за користування кредитом позивачем нараховано період з 24.07.2025 (дата видачі кредиту) по 13.11.2025 (дата повернення кредиту), тобто в межах строку кредитування, встановленого договором, та за процентною ставкою 1,00%, тобто у розмірі, встановленому законом.
У зв`язку з наведеним, суд погоджується з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом в сумі 6780,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо законності включення до умов договору обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту в сумі 1200,00 грн суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
У розділі кредитного договору «5.1.Позичальник має право» передбачено право позичальника на отримання інформації за договором, плата за одержання такої інформації ні в умовах кредитного договору, ні в паспорті споживчого кредиту, ні в графіку платежів не передбачена.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке.
Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19.10.2019 (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20.09.2019), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19.10.2019 визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20.09.2019, що набрав чинності 19.10.2019, і положення якого зберігають свою чинність на день розгляду справи, пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19.10.2019 визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Кредитний договір № 529371-КС-003 від 24.07.2025 передбачає одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 1200,00 грн. Наведені приписи ЦК України, ЗУ «Проспоживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту.
Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, умови кредитування, визначені у паспорті споживчого кредиту, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови.
У зв`язку з наведеним, суд погоджується з розміром нарахованої позивачем комісії в сумі 1200,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо вимоги про стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 3000,00 грн, суд зазначає наступне.
У пункті 7.5. договору № 529371-КС-003 від 24.07.2025 сторони визначили, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700000% процентів річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 ЦК України.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, проценти на підставі ст. 625 ЦК України нараховано за відсотковою ставкою 2% в день від суми тіла кредиту (120 грн) з 08.08.2025 по 01.09.2025 (25 днів). За цей період (з 24.07.2025 по 13.11.2025) позивачем також нараховано проценти за користування кредитом за ставкою 1% в день від суми тіла кредиту (60 грн).
Суд зазначає, що встановлені ст. 625 ЦК України проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Таким чином, позивачем безпідставно нараховано проценти відповідно до положень ст. 625 ЦК України за період з 08.08.2025 по 01.09.2025 в розмірі 3000,00 грн (120 грн в день), оскільки в цей період позивачем нараховано проценти за користування кредитом.
Крім того, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий діє по даний час.
Згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
На час розгляду справи в суді положення п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.
Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами річних в розмірі 3000,00 грн, нарахованих позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» заборгованості за договором про надання кредиту № 529371-КС-003 від 24.07.2025 в сумі 13980,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума прострочених платежів за тілом кредиту; 6780,00 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1200,00 грн - сума прострочених платежів за комісією. Вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 3000,00 грн, задоволенню не підлягає.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7955 від 24.03.2026 (а.с. 10).
Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 13980,00 грн, що становить 82,33% від ціни позову (16980,00 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2191,95 грн (2662,40 грн/100*82,33%).
Висновки суду:
Враховуючи викладене суд приходить до висновку що позовні вимоги ТОВ «БІЗПОЗИКА» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту № 529371-КС-003 від 24.07.2025 в розмірі 13980,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума прострочених платежів за тілом кредиту; 6780,00 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1200,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.
У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» заборгованості за нарахованованими процентами на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 3000,00 грн, необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2191,95 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.ст. 3, 6, 204, 207, 509, 526, 530, 536, 625-629, 638, 639, 1048, 1050, 1054, 1055, п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 1, 8, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411 - заборгованість за договором про надання кредиту № 529371-КС-003 від 24.07.2025 в розмірі 13980 грн 00 коп. (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень), з яких: 6000,00 грн - сума прострочених платежів за тілом кредиту; 6780,00 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1200,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.
У задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за нарахованими процентами на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 3000,00 грн - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411 - 2191 грн 95 коп. (дві тисячі сто дев`яносто одну гривню дев`яносто п`ять копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: бул. Л.Українки, буд. 26, оф. 411, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 29.05.2026.

Суддя Міськевич О.Я.