ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 квітня 2026 року	Справа №160/1592/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій позивач просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову в призначенні пенсії за віком від 11.11.2025 року № 046550008530 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 період навчання в технічному училищі № 1 міста Комсомольська, Донецької області з 01.09.1981 по 22.07.1983 згідно атестата № 5304 від 22.07.1983 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до Жовтоводського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з приводу призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову в призначенні пенсії за віком від 11.11.2025 року № 046550008530 було відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу. Зокрема, до стажу роботи, та як наслідок, страхового стажу не були враховані періоди роботи згідно атестату № 5304 від 22.07.1983 року, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Таким чином, мені було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу та не зарахування періодів роботи у зв`язку із помилками при заповненні атестату про освіту. Позивач вважає відмову відповідача у призначенні пенсії за віком, викладену у рішенні від 11.11.2025 року, протиправною, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від Головного управління ПФУ в м.Києві надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що згідно наданих до заяви документів про стаж, загальний страховий стаж складає 24 роки 7 місяців 26 днів, що недостатньо для призначення пенсії. Не зараховано до загального страхового стажу: період навчання згідно атестату №53014 від 22.07.1983, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії. Позивачу відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
04.11.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням ПФУ в м.Києві.
Так, рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 11.11.2025 року №046550008530 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
В рішенні від 11.11.2025 року №046550008530 зазначено зокрема наступне.
Згідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, диплом, свідоцтва про народження дітей, довідки а підтвердження стажу) загальний страховий стаж складає 24 роки 7 місяців 26 днів, що недостатньо для призначення пенсії.
Не зараховано до загального страхового стажу: період навчання згідно атестату № 5304 від 22.07.1983, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.
Позивач не погоджується із незарахуванням до страхового стажу періоду навчання, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон України №1058-IV).
Водночас, Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон України №1788-XII) відповідно до норм Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із п. 16 Прикінцевих положень Закону України №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до ст.1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно із ст.26 Закону України №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.
За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
З оскаржуваного рішення судом встановлено, що згідно наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, диплом, свідоцтва про народження дітей, довідки а підтвердження стажу) загальний страховий стаж складає 24 роки 7 місяців 26 днів, що недостатньо для призначення пенсії.
Не зараховано до загального страхового стажу: період навчання згідно атестату № 5304 від 22.07.1983, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.
З приводу цього суд зазначає наступне.
Згідно атестату №5304 з відзнакою виданого 22.07.1983 року ОСОБА_2 01.09.1981 року вступила до технічного училища №1 м.Комсомольська Донецької обл. і 22.07.1983 року закінчила повний курс технічного училища за професією маляр (будівельний).
З копії атестату дійсно вбачається, що атестат не засвідчено підписом голови екзаменаційної комісії, проте наявні інші підписи - директора училища та заступника директора училища з навчально-виробничої роботи.
Крім того, усі інші реквізити в атестаті позивача присутні, та відповідно до отриманого в даному навчальному закладі атестату позивач в подальшому 08.08.1983 року прийнята в ремонтно-механічний цех маляром 4 розряду - що підтверджується записом №1 у трудовій книжці НОМЕР_1 від 14.08.1983 року.
Згідно з пунктом д частини 3 статті 56 Закону України №1788-ХІІ до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Частиною 4 ст.24 Закону України №1058-VI передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Конституційний суд України в рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).
Отже, до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство чинне на момент їх виникнення.
За пп. «з» частини 1 пункту 109 розділу VIII Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590 (чинного на момент здобуття позивачем освіти в ПТУ), крім роботи в якості робітника або службовця до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.
Крім того, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17 та від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17.
Окрім того, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення документації, оформлення атестата або за видачу довідок. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах, виданих відповідальними особами.
Водночас, територіальні органи Пенсійного фонду мають право вимагати документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, проте такими правами відповідачі не скористались, доказів протилежного до суду не надано.
На підстави вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідач відмовив позивачу в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання у технічному училищі №1 м.Комсомольська Донецької області за професією маляр (будівельний) з 01.09.1981 по 22.07.1983 згідно атестату №5304 від 22.07.1983 року без належного дослідження усіх обставин та наданих позивачем документів, тому така відмова є необґрунтованою та безпідставною, а відповідний період навчання позивача підлягає зарахуванню до страхового стажу.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про відмову в призначенні пенсії за віком від 11.11.2025 року № 046550008530 є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень: зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання у технічному училищі №1 м.Комсомольська Донецької області за професією маляр (будівельний) з 01.09.1981 по 22.07.1983 згідно атестату №5304 від 22.07.1983 року.
Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, 04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, б.16) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.11.2025 №046550008530 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання у технічному училищі №1 м.Комсомольська Донецької області за професією маляр (будівельний) з 01.09.1981 по 22.07.1983 згідно атестату №5304 від 22.07.1983 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, 04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, б.16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова