Справа № 159/2610/26
Провадження № 1-кп/159/496/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12026030550000257 від 07.04.2026 про обвинувачення ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Ковель, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працевлаштований, учасник бойових дій, інвалід війни, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей) за ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу (далі — КК) України.
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 1 рік на підставі постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі №163/635/26 від 19.02.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка набрала законної сили 03.03.2026, будучи ознайомленим з нею, маючи реальну можливість виконувати постанову суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, всупереч рішенню суду, 07 квітня 2026 року о 10 годині 40 хвилин керував автомобілем марки «OPEL», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ґрунтовою дорогою сполученням Ковель-Колодниця в напрямку міста Ковель по вул. Шевченка Волинської області, де був зупинений службовими особами Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, чим умисно не виконав постанову суду.
Такими діями, які полягала в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 382 КК України. 
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 7 квітня 2026 року о 10 годині 40 хвилин на дорозі сполученням Ковель-Колодниця в напрямку міста Ковель по вул. Шевченка Волинської області, під час керування автомобілем марки «OPEL», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений на підставі п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області інспектором ОСОБА_5 .
Інспектор поліції встановив, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом, будучи позбавленим такого права на підставі постанови суду, повідомив йому про те, що для фіксування кримінального правопорушення на місце події буде викликана слідчо-оперативну група Ковельського РУП ГУНП у Волинській області. 
ОСОБА_4 , діючи умисно, неодноразово висловив пропозицію поліцейському ОСОБА_5 надати неправомірну вигоду за те, щоб той з використанням наданої ним влади та службового становища не здійснював виклик слідчо-оперативної групи з метою фіксації правопорушення. Після чого, ОСОБА_5 попередив ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі встановлена кримінальна відповідальність, передбачена ст. 369 КК України.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 , перебуваючи на задньому сидінні службового поліцейського автомобіля марки «Toyota Corola», номерний знак НОМЕР_2 , діючи умисно, з метою уникнення притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду, передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7 000 гривень у якості неправомірної вигоди за невчинення вказаною службовою особою вищезгаданих дій з використанням наданої їй влади та службового становища.
ОСОБА_4 своїми умисними діями, які полягали у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 369 КК України
Під час судового розгляду обвинувачений беззаперечно визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушеннь. Не оспорюючи фактичних обставин, дав суду показання про те, що 07.04.2026 погодився відремонтувати автомобіль літньому чоловікові. Оскільки необхідна для ремонту запчастина перебувала в іншому селі, він, з метою її доставки, сів за кермо автомобіля своєї дружини. Під час руху був зупинений працівниками поліції. Надалі намагався уникнути відповідальності за вчинене та запропонував і дав працівнику поліції 7000 гривень. Просив врахувати його майновий і сімейний стан, призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд переконався у правильності розуміння учасниками судового провадження обставин обвинувачення та добровільності їх позиції, роз`яснив наслідки застосування цієї норми щодо позбавлення права апеляційного оскарження зазначених обставин, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид і розмір покарання, суд згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України враховує те, що ним вчинено нетяжкі злочини. Сам обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся у їх вчиненні, одружений, має сім`ю, на утриманні двоє малолітніх дітей, є учасником бойових дій та інвалідом війни, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, що його обтяжують, - відсутні.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, можливе при призначенні йому покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності. Зважаючи на те, що обвинувачений раніше не судимий, є учасником бойових дій та інвалідом війни, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді обмеженням волі або позбавлення волі, та призначає йому покарання, наближене до мінімальних меж санкцій закону.
За сукупністю кримінальних правопорушень покарання підлягає призначенню на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст. 100 КПК України.
До арештованих грошових коштів, в сумі 7000 грн, які були предметом кримінального правопорушення, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК застосовується спеціальна конфіскація.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2026 на ці грошові кошти, з урахуванням ч. 4 ст. 174 КПК України залишається чинним до вилучення грошей у дохід держави.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 1 ст. 369 КК України — у виді штрафу в розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 гривень;
- за ч. 1 ст. 382 КК України — у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 18 700 гривень.
Речові докази: грошові кошти — 7000 гривень (7 купюр по 1000) конфіскувати у власність держави.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:	ОСОБА_1