ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 липня 2026 року місто Київ 
Справа № 755/7191/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10422/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання: Рябошапки М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Вітром В`ячеславом Миколайовичем, на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року (ухвалено у складі судді Гаврилової О.В.)
у справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, зобов`язання не чинити перешкод в користуванні квартирою, визнання договору оренди недійсним, виселення, стягнення безпідставно набутих коштів за користування майном

ВСТАНОВИВ 

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення 

02 березня 2026 року представник позивача - адвокат Потьомкіним С.О. подав до Дніпровського районного суду м. Києва заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з додатками на її обґрунтування, у якій просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу по 34 000 грн з кожного відповідача.
На обґрунтування заяви зазначав, що позивачу було надано такі види правничої допомоги.
1) складання та направлення адвокатських запитів на адресу КП «ЖИТЛОСЕРВІС»; КП ВОР «Київтеплоенерго»; ПрАТ «АК «Київводоканал»; АТ «Київгаз»; ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», № 117 від 09.05.2023 на адресу Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві, № 119 від 09.05.2023 на адресу ОСОБА_1 , № 118 від 09.05.2023 на адресу ГУ ДПС у місті Києві, Вимоги про усунення перешкод у користуванні майном від 10.04.2023 на адресу ОСОБА_1 - 3 год;
2) супровід Позивача у виїздах до Квартири з метою фіксації перешкод у користуванні майно 05.05.2023, з урахуванням часу, витраченого на дорогу - 2 год;
3) дослідження доказів, необхідних для складання позовної заяви до суду, у тому числі, аналіз чинного законодавства та судової практики щодо предмета спору, перегляд і аналіз відеозапису, відзнятого 05.05.2023, на якому зафіксовано факт проживання ОСОБА_6 у Квартирі, спілкування співробітників Дніпровського РУ ГУНП у м. Києві з ОСОБА_6 - 1,5 год;
4) складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів - 4 год;
5) виготовлення примірників позовної заяви та клопотання про витребування доказів, копій додатків, засвідчення копій додатків, направлення примірників до суду - 1 год;
6) виготовлення та направлення до суду додаткового примірника позовної заяви з додатками для третьої особи - 1 год;
7) складання та подання Відповіді на відзив від 14.08.2023 - 2 год;
8) складання проєкту Заяви про відмову від укладення мирової угоди на запропонованих Відповідачем умовах та про деякі інші обставини від09.11.2023 - 0,5 год;
9) складання та подання Клопотання про повторне витребування доказів, застосування заходів процесуального примусу, винесення окремої ухвали від 22.08.2023 - 0,5 год;
10) складання та подання Заяви зміну предмета позову в частині позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення Клопотання про залучення ОСОБА_4 як співвідповідача від 13.11.2023 - 0,5 год;
11) складання та подання Клопотання про витребування доказів у Печерського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві від 21.09.2023 - 0,25 год;
12) складання та подання Клопотання про виправлення описки в Ухвалі від 30.07.2024 від 02.08.2024 - 0,25 год;
13) складання та подання Клопотання про витребування доказів у Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві від 26.03.2025- 0,25 год;
14) складання та подання Клопотання про витребування доказів у Державного підприємства «ДОКУМЕНТ» та у Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» від 17.04.2025 - 0,25 год;
15) складання та подання Заяви про зміну предмета позову в частині позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, Клопотання залучення ОСОБА_5 як співвідповідача від 06.06.2025 - 0,5 год;
16) участь у підготовчих та судових засіданнях, з урахуванням часу, витраченого на дорогу, - 8 год;
Загальна кількість годин, витрачених на надання професійної правничої допомоги по справі становить 25,5, що з розрахунку 4 000 грн за годину становить 102 000 грн.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції 

Дніпровський районний суд міста Києва додатковим рішенням від 12 березня 2026 року заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 

Не погодившись з таким додатковим рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Вітер В.М. 10 квітня 2026 року подав через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заява про розподіл судових витрат подана 05 березня 2025 року, тобто з пропуском установленого законом та судом (до 02 березня 2026 року) строку, питання про поновлення такого строку не ставилося. Враховуючи викладене суд мав залишити заяву без розгляду. 
Посилається на те, що суд не навів мотивів, чому витрати не розподілено між усіма відповідача, а їх покладено лише на ОСОБА_1 . Також суд, визнавши частину витрат позивача необґрунтованими, зменшив їх до 30 000 грн, при цьому не навів жодного чіткого розрахунку визначеної суми, не зазначив, які саме послуги були враховані при її визначенні, а також не встановив критеріїв, за якими здійснювалась оцінка співмірності витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи 

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Потьомкін С.О. проти доводів скарги заперечував, просив їх відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.
На спростування доводів апеляційної скарг зазначив, що примірники заяви про розподіл судових витрат, а також копії доказів їх понесення було направлено на адреси учасників справи засобами поштового зв`язку 02 березня 2026 року, і того ж дня через електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС - суду. Звертає увагу, що 05 березня 2026 року представник позивача лише повторно направив заяву представнику скаржника, та надав докази цього суду, водночас первинно заява була подана 02 березня 2026 року.
Щодо покладення витрат лише на ОСОБА_1 вказав, що з рішення суду вбачається задоволення позовних вимог лише щодо неї, а тому правильним є стягнення витрат з неї як належного відповідача. Вимоги щодо інших відповідачів залишені без задоволення, а тому на них не покладаються судові витрати.
Вважає, що скаржник не обґрунтував неспівмірності заявлених позивачем судових витрат, а тому в суду не було підстав для їх зменшення.

Позиція учасників справи в судовому засіданні

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином шляхом доставки судової повістки в електронний кабінет у ЄСІТС (т. 3 а. с. 122-127).
Представник ОСОБА_1 - адвокат Вітер В.М. 29 червня 2026 року подав клопотання про розгляд справи за відсутності скаржника та її представника, просив апеляційну скаргу задовольнити, додаткове рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу (т. 3 а. с. 128-130).
З урахуванням викладеного та приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дніпровський районний суд міста Києва рішенням від 23 лютого 2026 року частково задовольнив позов та вирішив:
- усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом її вселення;
- зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні Квартирою шляхом надання вільного доступу до всіх приміщень квартири та передачі одного комплекту ключів від вхідних дверей до квартири та від вхідних дверей до під`їзду, у якому знаходиться квартира;
В іншій частині позову відмовив.
Установив позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат на правничу допомогу - до 02 березня 2026 року включно.
До закінчення судових дебатів у справі, представником позивача зроблена відповідна заява.
Заява позивача про ухвалення додаткового рішення з додатками на її обґрунтування подана до суду в межах визначеного законом строку - 02 березня 2026 року.
11 лютого 2022 року між АБ «Сергія Потьомкіна» (далі - адвокат) та ОСОБА_2 (далі - позивач) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №91-22 (далі - договір), у п. 3.2. якого обумовлено, що клієнт сплачує бюро винагороду (гонорар), розмір якого, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору.
09 травня 2023 року між адвокатом та позивачем укладено додаток №2 до договору, за яким сторони домовились про погодинний порядок обчислення гонорару бюро та визначили вартість однієї години часу, витраченого бюро, адвокатом на надання правової допомоги в цій справі - 4 000 грн.
Також до заяви про розподіл судових витрат долучено: акт наданих послуг №363 від 26 лютого 2026 року, який містить детальний опис робіт, кількість витраченого адвокатом часу по кожному виду правової допомоги, погодинну ставку обумовлену додатком №2, вартість послуг за кожною послугою адвоката та загальну вартість правничої допомоги в сумі 102 000 грн; рахунок на оплату №363 від 27 лютого 2026 року та платіжну інструкцію від 02 березня 2026 року про сплату позивачем послуг адвоката в цій справі в сумі 25 500 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції 

Заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права 

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Указаним вимогам додаткове рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на таке. 

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 710/1367/20, в додатковій постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 904/1101/23, в ухвалі Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 638/6853/21 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Про подання доказів понесення витрат на правову допомогу, але за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, роз`яснено судам і в пункті 102 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України)

Додаткове рішення суду мотивовано так:
- представник позивача подав до суду через систему «Електронний суд» дві ідентичні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу - 02 березня 2026 року та 05 березня 2026 року, друга - з доказами доставки цієї заяви з додатками до електронного кабінету представника відповідача. Тому доводів відповідача з приводу пропуску позивачем визначеного строку подання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу суд відхилив;
- виходячи з характеру спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі, а також обсягу наявних в матеріалах справи доказів, судом установлений значний обсяг наданих представником позивача адвокатських послуг. Разом із тим, суд погоджується з доводами сторони відповідача ОСОБА_1 про те, що не всі вказані в акті послуги адвоката були неминучими, а витрачений адвокатом на частину послуг час є завищеним;
- так, у розрізі спірних правовідносин та предмету доказування у справі, суд вважає недоречною компенсацію іншою стороною витрачання адвокатом часу на складання та направлення адвокатських запитів на адресу КП «ЖИТЛО-СЕРВІС»; КП ВОР «Київтеплоенерго»; ПрАТ «АК «Київводоканал»; АТ «Київгаз»; ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»;
- на переконання суду також не було необхідності в складанні та поданні до суду клопотання про витребування доказів з одного з двох відділів державної реєстрації актів цивільного стану та про витребування доказів у Державного підприємства «ДОКУМЕНТ» та у Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр», адже необхідна для вчинення відповідних процесуальних дій інформація була отримана судом;
- крім того, виготовлення примірників (у тому числі й додаткових) позовної заяви та клопотання про витребування доказів і їх направлення (загалом 2 години часу) мало охоплюватись послугою складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів;
- загалом, на переконання суду, не підлягають компенсації стороною відповідача витрати позивача на правничу допомогу за 4 години 30 хвилин роботи адвоката (послуги визначені в погодинній оплаті);
- разом із тим, суд не погоджується з доводами сторони відповідача про те, що визначена адвокатом вартість кожної конкретної послуги, відображеної в акті є завищеною та неспівмірною як зі складністю справи так і з витраченим адвокатом часом, необхідним для надання правничої допомоги в цій справі;
- загалом суд вважає обґрунтованим та необхідним витрачання адвокатом 22 годин 30 хвилин часу при здійсненні представництва позивача в даній справі в суді першої інстанції (з урахуванням 9 годин 30 хвилин участі адвоката в підготовчому та судовому засіданні), що дорівнює 90 000 грн, виходячи із визначеної умовами договору вартості адвокатських послуг;
- відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом всього майна ОСОБА_7 , заповіт в судовому порядку недійсним не визнано, що виключає відсутність у неї прав на квартиру. Спадщина відкрилась 27 квітня 2021 року. Позивач ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на частину квартири лише 31 березня 2023 року, а достовірних відомостей про те, з якого часу ОСОБА_1 достеменно стало відомо про права позивача на частину квартири, матеріали справи не містять та позивачем надані не були, що виключає застосування положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України до вказаного відповідача, а тим більше до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які до 05 травня 2023 року (дати спроби позивача потрапити до квартири) не могли знати про те, що на квартиру, в якій вони проживають з дозволу ОСОБА_1 , претендує інша особа. В задоволенні позову до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом відмовлено;
- враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено частково (з 5 вимог немайнового характеру та 1 вимоги майнового характеру задоволено 2 вимоги немайнового характеру), та враховуючи, що заявлений стороною позивача в заяві розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_1 , є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає відшкодуванню за рахунок вказаного відповідача, з огляду на заперечення останньої, підлягає зменшенню та відшкодуванню в сумі 30 000 грн.
Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та зроблені із правильним застосуванням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують з огляду на таке.
Так, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заява позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягала залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском установленого строку, оскільки як правильно встановив суд першої інстанції, рішенням від 23 лютого 2026 року позивачу було встановлено строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу до 02 березня 2026 року включно. До закінчення судових дебатів представник позивача зробив відповідну заяву про подання таких доказів після ухвалення рішення та 02 березня 2026 року (т. 3 а. с. 19) подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з додатками на її обґрунтування, тобто у межах строку, визначеного судом та передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Подання 05 березня 2026 року ще однієї заяви, ідентичної за змістом, із доказами її надсилання учасникам справи, зокрема представнику відповідача ОСОБА_1 , не свідчить про пропуск позивачем строку на подання доказів понесених витрат та не змінює того факту, що первинно заява з доказами була подана до суду 02 березня 2026 року.
З урахуванням викладеного, підстав для залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду суд першої інстанції не мав, а відповідні доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому ототожненні повторного подання заяви із доказами її направлення іншим учасникам справи з первинним зверненням представника позивача до суду.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про відсутність у додатковому рішенні мотивів визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації, оскільки зі змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції дослідив подані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, зокрема договір про надання правової допомоги, додаток до нього, акт наданих послуг, рахунок та платіжну інструкцію, а також перевірив детальний опис робіт адвоката, кількість витраченого часу та погодинну ставку, погоджену сторонами договору.
Суд першої інстанції не погодився із заявленою до компенсації сумою у повному обсязі та навів конкретні мотиви, з яких дійшов висновку про необґрунтованість компенсації окремих витрат за рахунок відповідача. Зокрема, суд урахував характер спірних правовідносин, предмет доказування, обсяг доказів у справі та дійшов висновку, що не всі зазначені в акті послуги адвоката були неминучими, а витрачений на частину послуг час є завищеним.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоречною компенсацію витрат часу на складання та направлення адвокатських запитів на адресу КП «ЖИТЛО-СЕРВІС», КП ВОР «Київтеплоенерго», ПрАТ «АК «Київводоканал», АТ «Київгаз», ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», оскільки у розрізі предмета доказування у цій справі такі дії не були необхідними настільки, щоб покладати витрати на їх оплату на іншу сторону.
Також суд першої інстанції правильно врахував, що не було необхідності у складанні та поданні частини клопотань про витребування доказів, оскільки необхідна для вчинення відповідних процесуальних дій інформація була отримана судом, а виготовлення примірників позовної заяви, клопотання про витребування доказів, копій додатків та їх направлення мало охоплюватися послугою зі складання відповідних процесуальних документів.
За таких обставин суд першої інстанції мотивовано виключив із суми, що може бути покладена на відповідача, витрати за 4 години 30 хвилин роботи адвоката, та визнав обґрунтованим і необхідним витрачання адвокатом 22 годин 30 хвилин часу, що за погодинною ставкою 4 000 грн становить 90 000 грн.
У подальшому суд першої інстанції правильно врахував результат розгляду справи, а саме часткове задоволення позову та те, що позовні вимоги були задоволені лише до відповідача ОСОБА_1 , тоді як у задоволенні позову до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено. Тобто суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу можуть бути покладені лише на ОСОБА_1 як на відповідача, щодо якої ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Покладення таких витрат на інших відповідачів, до яких у задоволенні позову відмовлено, суперечило б правилам розподілу судових витрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.
При цьому суд першої інстанції врахував, що позов задоволено частково, а із заявлених позивачем вимог задоволено лише частину (третину) немайнових вимог, у зв`язку з чим дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів погоджується з таким підходом, оскільки він відповідає принципам реальності, необхідності та розумності судових витрат, а також враховує як обсяг наданої правничої допомоги, так і фактичний результат розгляду справи.
Посилання апеляційної скарги на те, що суд не зазначив, які саме послуги враховано при визначенні суми витрат, спростовуються змістом додаткового рішення, у якому суд навів оцінку конкретних видів робіт адвоката, визначив ті послуги, витрати за які не підлягають компенсації за рахунок відповідача, та зазначив кількість часу, яку визнав обґрунтованою і необхідною для надання правничої допомоги у цій справі.
Так само необґрунтованими є доводи про відсутність критеріїв оцінки співмірності витрат, оскільки суд першої інстанції прямо виходив із характеру спору, предмета доказування, обсягу наявних у справі доказів, фактичного обсягу наданих адвокатом послуг, часу, витраченого на їх надання, та результату розгляду справи.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 цієї статті (щодо співмірності витрат) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У цій справі суд першої інстанції, перевіривши доводи відповідача, частково врахував їх та зменшив заявлений позивачем розмір витрат. Водночас у апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, які б свідчили про неправильність визначеного судом розміру компенсації у сумі 30 000 грн, його очевидну неспівмірність зі складністю справи, обсягом наданої правничої допомоги або результатом розгляду спору.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та не містять належного обґрунтування того, чому визначена судом сума витрат є надмірною або такою, що не відповідає критеріям реальності, необхідності й розумності. При цьому значна частина доводів апеляційної скарги спростовується самим змістом оскаржуваного додаткового рішення, у якому суд першої інстанції навів мотиви як щодо дотримання позивачем процесуального строку, так і щодо обсягу витрат, які підлягають компенсації.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Колегія суддів, встановила, що суд першої інстанції повно та всебічно перевірив подані позивачем докази, надав належну оцінку запереченням відповідача, правильно застосував положення статей 137, 141, 246, 270 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви позивача і стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для скасування або зміни додаткового рішення та не свідчать про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 246, 367, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Вітром В`ячеславом Миколайовичем, - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова