ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 р. 	Справа № 440/686/26	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 06.04.26 по справі № 440/686/26
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут 
про визнання дій протиправними, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, в якому просить суд: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу за мобілізацією; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу під час мобілізації; визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут в частині, що стосується зарахування на військову службу за призовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зобов`язати Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі списків особового складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.10.2025 №1103 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.10.2025 №1103 в частині призову військовозобов`язаного ОСОБА_1 на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації є неможливим, оскільки наказ є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який станом на час вирішення справи вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. Вказує, що позивач, будучи обізнаним про наявність в нього права на відстрочку, не реалізував своє право жодним чином та не звертався жодного разу із заявами до відповідача про надання відстрочки по догляду за матір`ю, а мав пакет документів на відстрочку з собою і не зрозумів, чого йому працівники ТЦК відмовили в отриманні документів в усному порядку. Звертає увагу, що як зазначив Верховний Суд у справі №520/7954/22, право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця. Зауважує, що 04.05.2024 набув чинності Закон України №3621-IX, яким скасовано статус «обмежено придатний до військової служби» до 04.02.2025 та зобов`язано пройти повторно медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 04.02.2025. Тобто, позивач зобов`язаний був до 05.06.2025 пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, але порушив вимоги абз.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому позивача автоматично подано до Національної поліції в розшук для доставлення правопорушника з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.259 КУпАП.
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 без змін. Зазначає, що 06.10.2025 працівники поліції повідомили позивача, що він знаходиться у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим 07.10.2025 він особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування підстав розшуку. Під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач надав посадовим особам ТЦК та СП висновок ВЛК від 22.03.2022 про непридатність до військової служби, а також документи, які підтверджують його право на відстрочку. Однак, в усному порядку працівниками ТЦК та СП відхилені надані позивачем документи, без надання зокрема обґрунтованого рішення щодо підстав відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Щодо висновку ВЛК від 22.03.2022, позивача в усному порядку повідомлено про те, що вказаний висновок працівники ТЦК та СП скасовують та позивачу необхідно пройти військово-лікарську комісію. Після чого, працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 утримували позивача у приміщенні ТЦК та СП протягом 3 діб, де 09.10.2025 його взято на військовий облік та проведено військово-лікарську комісію, за результатами якої висновком ВЛК від 09.10.2025 визнано придатним до військової служби. Вказує, що з аналізу визначених законом підстав для взяття громадян на військовий облік не вбачається, що особи, які були раніше виключені з військового обліку за станом здоров`я, підлягають повторному взяттю на військовий облік. Стверджує, що відповідно до висновку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.03.2022 позивача визнано непридатним до військової служби за станом здоров`я. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_5 надано інформацію про непридатність позивача до військової служби, окрім того, примірник вказаного висновку є в особовій справі позивача, яка наявна у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звертає увагу, що за результатами проходження позивачем військово-лікарської комісії складено довідку №7/742/1 від 22.03.2022, відповідно до якої позивач визнаний непридатним до військової служби. З огляду на вищенаведені обставини, вбачається, що наявні усі підстави вважати позивача таким, що у відповідності до пп.3 п.6 ст.37 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу» був виключений з військового обліку. Наголошує, що відповідачем не надано доказів, що за результатами проходження позивачем військово-лікарської комісії 22.03.2022 позивача визнано непридатним у мирний час та обмежено придатний у воєнний час. Вважає, що за наслідками порушення процедури призову позивача на військову службу ефективним захистом порушеного права позивача є визнання протиправними та скасування рішень, прийнятих за наслідками такої процедури, у тому числі і наказу про призов на військову службу у період мобілізації.
ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що за наявності права на відстрочку позивачу в обов`язковому порядку потрібно було оформити її шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом. При цьому, реалізація такого права може бути лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця, як зазначив Верховний Суд у справі №520/7954/22. Вказує, що станом на момент проходження ВЛК (22.03.2022) чітко зазначено, що позивач визнаний непридатним у мирний час та обмежено придатний у воєнний час.
Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить суд: скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі; усі витрати, пов`язані із судовим розглядом, у тому числі зі сплати судового збору, покласти на позивача. Зазначає, що наказ начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (по стройовій частині) №291 від 09.10.2025 про призначення на посаду, яким зараховано до списків позивача, є індивідуальним правовим актом, що вичерпав свою дію фактом зарахування позивача до списків особового складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут. Вказує, що після реалізації спірного наказу виникли вже нові правовідносини - з приводу проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням №1153/2008. Цими актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов, оскільки цей наказ вже реалізований, а тому його скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби, не відновлює початковий стан позивача.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.304 КАС України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Пунктом 3 ч.2 ст.304 КАС України передбачено, що відзив на апеляційну скаргу має містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги.
Водночас, незгода з прийнятим рішенням суду реалізовується у спосіб подання апеляційної скарги за формою та в строки, що встановлені статтями 295 та 296 КАС України.
Оскільки Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут не реалізовано своє право на подання апеляційної скарги, вимоги про скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 та прийняття нового, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, судом не розглядаються.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.03.2022 №7/742/1 позивача визнано непридатним до військової служби на підставі ст.ст. 39б, 61в, 23б графи ІІІ Розкладу хвороб.
06.10.2025 працівники поліції повідомили позивача, що він знаходиться у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із чим 07.10.2025 він особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування підстав розшуку. Під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_5 , 09.10.2025 його було взято на військовий облік та проведено військово-лікарську комісію, за результатами якої висновком ВЛК від 09.10.2025 визнано придатним до військової служби.
Як зазначає позивач, під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_5 він надав посадовим особам ТЦК та СП висновок ВЛК від 22.03.2022 про непридатність до військової служби, а також документи, які підтверджують його право на відстрочку. Однак, в усному порядку працівниками ТЦК та СП були відхилені надані позивачем документи, без надання зокрема обґрунтованого рішення щодо підстав відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.10.2025 №1103 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до витягу з наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (по стройовій частині) від 09.10.2025 №291 позивача зараховано до списків особового та на всі види забезпечення.
У зв`язку з погіршення стану здоров`я, 24.10.2025 позивача направлено на обстеження та лікування до КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня», що підтверджується консультаційним висновком невролога від 24.10.2025, виписним епікризом №3101645 від 17.11.2025, випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1175 від 16.12.2025.
У подальшому, у зв`язку з неналежним проведенням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 та за результатами лікування, позивачу проведено повторно медичний огляд військово-лікарською комісією Гарнізонною ВЛК №2 «Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь».
Висновком Гарнізонної ВЛК №2 «Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» від 16.01.2026 позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Ступінь придатності встановлювалась на підставі статтей 39б, 65б, 23в, 41в, 61в, 62в Графи ІІІ Розкладу хвороб.
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову позивача на військову службу за мобілізацією, протиправним наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов та наказ начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут про зарахування позивача на військову службу, позивач ініціював даний спір.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.10.2025 №1103 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який підлягає скасуванню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу за мобілізацією, суд першої інстанції виходив з того, що правові наслідки для позивача створює саме наказ в частині призову як рішення суб`єкта владних повноважень.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут в частині, що стосується зарахування на військову службу за призовом ОСОБА_1 та зобов`язання Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з 01.02.2026 на військовій службі у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Круг не перебуває та виключений зі списків особового складу інституту, тому правовідносини між позивачем та Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут завершилися прийняттям наказу №32 від 01.02.2025 та направленням позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.10.2025 №1103 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту – Закон №2232-XII; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ч.ч. 1-3 ст.1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Приписами ч.7 ст.1 Закону №2232-XII передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
За змістом ч.9 ст.1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Згідно з п.3 ч.6 ст.37 Закону №2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі по тексту – Порядок №1487; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За нормами п.15-1 Порядку №1487 до запровадження електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти (за наявності у них дійсних військово-облікових документів) можуть надавати інформацію про зміну своїх облікових даних шляхом подання заяв та відповідних підтвердних документів через центри надання адміністративних послуг, на підставі яких районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, орган СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів вносять зміни до відповідних облікових документів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:
- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
- організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;
- організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;
- забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів;
- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
- виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі по тексту – Закон №1951-VIII) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
Права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені статтею 9 Закону №1951-VIII, в якій зазначено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Згідно з положеннями п.п. 1, 8, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; забезпечують захист цілісності бази Реєстру, його апаратного та програмного забезпечення, достовірності даних Реєстру, захист від несанкціонованого доступу, незаконного використання, копіювання, спотворення, знищення даних Реєстру, безпеку персональних даних відповідно до Законів України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", "Про захист інформації в інформаційно- комунікаційних системах", "Про захист персональних даних" та міжнародних договорів у сфері захисту інформації, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема: організовують з визначеною періодичністю (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних; забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони; надають громадянам України інформацію відповідно до статті 9 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" шляхом взаємодії (обміну інформацією) через інформаційні (інформаційно-телекомунікаційні) системи Мінцифри в порядку, визначеному спільним наказом Мінцифри з Міноборони.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 8, 9 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
З урахуванням зазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_7 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних.
При цьому, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту – Положення №402; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 встановлено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
За змістом п.1.1 глави 2 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК, крім іншого, з метою визначення придатності до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
На момент виникнення спірних правовідносин, а саме дату проходження позивачем ВЛК (22.03.2022), діяло Положення №402 в редакції від 16.04.2021, пункт 22.5 якого передбачав, що свідоцтво про хворобу у воєнний час складається: на всіх військовослужбовців, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; на офіцерів запасу, визнаних непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
У всіх інших випадках у особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. У воєнний час довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється.
Судом встановлено, що за результатами проходження позивачем військово-лікарської комісії складено довідку №7/742/1 від 22.03.2022, відповідно до якої позивач визнаний непридатним до військової служби.
З огляду на вищенаведені обставини, наявні підстави вважати позивача таким, що у відповідності до пп.3 п.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» виключений з військового обліку.
Суд зауважує, що ані доказів спростування висновків ВЛК, викладених у постанові, оформленій довідкою №7/742/1 від 22.03.2022, ані відомостей щодо проведення перевірки компетентними органами правомірності її видачі, або доказів її скасування, ІНФОРМАЦІЯ_4 не надано та матеріали справи не містять.
При цьому суд зауважує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не надано доказів, що за результатами проходження військово-лікарської комісії 22.03.2022 позивача було визнано непридатним у мирний час та обмежено придатний у воєнний час.
При оформленні результатів проходження позивачем ВКЛ та виключення з військового обліку, ІНФОРМАЦІЯ_4 , як суб`єкт, на якого покладено здійснення відповідних владних управлінських функцій, мав дотримуватися встановленої правової процедури, і її порушення не може ставитися в провину позивачу та впливати на його права та обов`язки.
Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, відомості щодо визнання позивача непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку внесені до Реєстру не були, що є порушенням Порядку організації та ведення військового обліку, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Як вже зазначалося судом, відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.10.2025 №1103 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації на особливий період» ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
У той же час, позивач на підставі довідки ВЛК №7/742/1 від 22.03.2022 визнаний непридатним до військової служби та підлягає виключенню з військового обліку.
Водночас, суд наголошує, що виключення з військового обліку означає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, результатом дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову позивача є видача наказу від 09.10.2025 №1103 про призов останнього.
У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.10.2025 №1103 в частині призову позивача, який підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтримані Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, про те, що скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.10.2025 №1103 в частині призову військовозобов`язаного ОСОБА_1 на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації є неможливим, оскільки наказ є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який станом на час вирішення справи вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ризик негативних наслідків будь-якої помилки державного органу, пов`язаної з неналежним урядуванням, повинен покладатись на державу, а не на особу, відтак помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, які зазнали протиправного втручання.
Посилання апеляційної скарги на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.04.2024 у справі №520/7954/22, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вона прийнята щодо правовідносин, які не є релевантними стосовно обставин даного спору, а саме не стосувались проходження військової служби та мобілізації особи, яка виключена з військового обліку.
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній відповідачем частині.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 по справі № 440/686/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   М.О. Семененко