КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року м. Київ № 320/17082/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київської області
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12 387,34 гривні.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 21.09.2021 року вона на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 придбала квартиру. При цьому, позивач зауважила про те, що вона придбала житло вперше, а тому не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з чим, позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплачених коштів, на яку отримала відмову, у якій відповідач зазначив про те, що підстав для повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна немає, оскільки у відповідності до приписів пункту 15-2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» особа, яка придбаває нерухоме майно вперше має право на повернення збору з операцій купівлі нерухомого майна за наявності відповідних документів.
Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, вказаною ухвалою суд витребував від Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, довідку про підтвердження зарахування до Державного бюджету України 21.09.2021 збору з операції придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна позивачем.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, подав відзив на адміністративний позов, у якому зазначив про те, що враховуючи ту обставину, що позивачем не надано документів на підтвердження факту перебування його в черзі на одержання житла або придбання житла вперше, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області немає можливості підтвердити необхідність повернення позивачу сплачених коштів страхового збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, а тому відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Головне управління Державної казначейської служби України в Київській області підтвердило зарахування коштів позивача до державного бюджету 21.09.2021 згідно квитанції № 0002575 від 21.09.2021 в сумі 12 387 грн 34 коп. за ККДБ22030101 «Збір з операцій придбавання (купівлі-продажу) нерухомого майна».
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 виданим 11.05.2018 року, орган, що видав 1436, запис № 19920328-05520.
На підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Марчук Т.С., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , було придбано квартиру за АДРЕСА_1 (до змін – Києво -Святошинського) району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2436548232224 сплачено за неї грошову суму в розмірі та у порядку, передбаченому цим договором.
Згідно пункту 2.1. вказаного договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 1 238 734 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 00 копійок.
Судом встановлено, що позивачем було сплачено збір з операції купівлі-продажу квартири у розмірі 12387 грн 34 коп., що підтверджується квитанцією № 0002575 від 21.09.2021. Відповідно до відомостей квитанції №0002575 від 21.09.2021 кошти сплачені позивачем в сумі 12 387 грн 34 коп. були зараховані на рахунок IBAN UA768999980313040156000010796 одержувачем є ГУК у Київ.обл/Гатненська сіл/24140500, код отримувача 37955989.
28.10.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про повернення безпідставно сплачених коштів зокрема збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 12 387 грн 34 коп. та просила сформувати подання про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості.
До вказаної заяви позивач додала копію договору купівлі-продажу від 21.09.2021 року; копію квитанції про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування № 0002575 від 21.09.2021 року; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Листом № 1000-0604-8/116726 від 18.11.2021 відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів, сплачених в якості збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, мотивуючи це тим, що відповідно до пункту 15-2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 «Про затвердження Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №866, особа, яка придбаває нерухоме майно вперше, має право на повернення збору з операцій купівлі нерухомого майна за наявності наступних документів:
- заява фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з невід`ємною архівною складовою частиною цього Реєстру про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло;
- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання / після 1992 року);
- документ, виданий органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, що підтверджує перебування особи у черзі на одержання житла.
Відповідач зазначив, що документів, доданих до заяви позивача недостатньо для доказів придбання майна вперше.
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо формування та подання до органу казначейської служби України подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України від 26.06.1997 №400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).
Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій на виконання Закону № 400/97-ВР регулює Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року №1740 (далі - Порядок № 1740), зі змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», яка набрала чинності 26 вересня 2020 року (далі - Постанова № 866).
Згідно з пунктами 15-2, 15-3 Порядку №1740 (у редакції Постанови №866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 151 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.
Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах "в" і "г" пункту 152 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що з 26 вересня 2020 року визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.
У зазначених положеннях пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції Постанови №866) деталізовано зміст поняття «придбаває житло вперше», яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі в результаті приватизації.
З огляду на наведене під час вирішення питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін «придбавання майна» треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його безоплатну приватизацію.
Таким чином, починаючи з 26.09.2020 року в рамках чинного законодавства держава створила цілком дієвий механізм, за умови дотримання котрого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу. Для цього фізична особа подає нотаріусу:
- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло,
- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абз. 4 п. 15-3 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.
У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 виконала вимоги підпункту "в" пункту 15-2 Порядку №1740 щодо подання нотаріусу відповідної заяви і документів при посвідченні договору купівлі-продажу квартири.
Згідно з наявною у матеріалах справи копії платіжного доручення Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» № 0002575 від 21.09.2021, ОСОБА_1 при посвідченні договору купівлі-продажу квартири сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 12387,34 грн. (1% від вартості квартири).
Якщо ж особа помилково сплатила збір при посвідченні договору купівлі-продажу майна, то вона може подати заяву до пенсійного органу про повернення помилково сплачених коштів з бюджету.
До такої заяви особа має додати пакет документів, визначений підпунктом «в» п. 15-2 Порядку №1740 на підтвердження того, що житло придбавається вперше.
Тобто, законодавець, у випадку помилкової сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, покладає на особу подання певного пакету документів, встановленого Порядком № 1740, для виникнення у пенсійного органу обов`язку формування подання про повернення помилково сплачених коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви, поданої відповідачу, додано не всі документи, передбачені чинним законодавством, а саме не додано дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.
Посилання позивача на те, що інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, є належним доказом на підтвердження факту придбання житла ним вперше не береться судом до уваги, оскільки чинне законодавство встановлює чіткі та конкретні вимоги та перелік документів, які мають бути подані для повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.
Верховний Суд у постанові від 03.09.2025 у справі № 380/20531/23 зазначив, що: "Таким чином, із заявою про отримання довідки про невикористання житлових чеків для приватизації в письмовій, усній чи електронній формі суб`єкт звернення може звернутися лише до суб`єкта надання адміністративної послуги, уповноваженого на виконання таких дій законом.
В матеріалах справи відсутні докази звернення позивачки до суб`єкта, який надає документ, що підтверджує невикористання громадянином житлового чека для приватизації державного житлового фонду після 01 січня 1992 року, а саме органу приватизації за місцем її проживання".
Відповідно до ч. 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, поданий позивачем до відповідача пакет документів є недостатнім (некомплектним) для прийняття позитивного рішення, тому відповідач цілком обґрунтовано відмовив у формування подання про повернення коштів з бюджету. Проте, відмова відповідача не є перешкодою для позивача повторно звернутися до територіального органу ПФУ із належно оформленою заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з додатками, передбаченими підпунктом «в» п. 15-2 Порядку № 1740.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним судових витрат суду не надано, судові витрати компенсації не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.