ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 917/1999/25 

Верховний Суд у складі суддів Касаційного господарського суду: 
Огородніка К.М.- головуючого, Картере В.І., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А.М.,

за участю представників:
ОСОБА_1 - Савченко Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026
та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 09.12.2025
у справі № 917/1999/25
за заявою ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: місто Бор, Чеська Республіка, звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначає пункти 2, 3, 4 частини 2 статті 115 КУзПБ (припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, відсутність майна у боржника, а також ознаки загрози неплатоспроможності).

У своїй заяві та доданих до неї документах ОСОБА_1 вказує, що протягом 2022-2025 років він перебував у кредитних відносинах з банківськими та іншими фінансовими установами України та укладав правочини, за якими отримував послуги споживчого кредитування у вигляді грошових коштів, на дату звернення має прострочені зобов`язання перед кредиторами на загальну суму 364 344,38 грн, з яких: 288312,11 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 76032,27 грн сума неустойки (штраф та пеня).

Заявник декларує, що він з 01.07.2025 працює комірником-робітником в ТОВ "BC Profession s.r.o." (БіСі Профешн с.з.щ) в Чехії на підставі трудового договору (копію долучено до матеріалів справи). 

Щодо свого матеріального становища, ОСОБА_1 посилається на відсутність рухомого та нерухомого майна.

У заяві ОСОБА_1 повідомляє суд, що його сім`я складається з нього, батька, матері та сина. При цьому зазначає, що його матір та батько за власним бажанням відмовились надавати необхідні документи для відображення відомостей про них в декларації про майновий стан. Боржником долучено копії заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відмову надавати свої паспортні дані, РНОКПП, а також інформацію про власні доходи, майно та транспортні засоби.

До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 долучено проект плану реструктуризації боргів.

Короткий зміст ухвали та постанови судів першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.12.2025, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; заяву арбітражного керуючого Каратун Є.Є. про участь у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Приймаючи таке рішення, суди дійшли висновку, що ОСОБА_1 належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, в розумінні положень статей 76-79 ГПК України, не доведено наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, а саме, наявної в нього заборгованості та добросовісності його дій; відсутність в декларації про майновий стан заявника відомостей щодо майнового стану членів сім`ї заявника та доказів звернення до офіційних джерел про отримання такої інформації; відсутність обґрунтувань в підтвердження джерел доходів, які він зазначає в плані реструктуризації або доказів в підтвердження можливості отримання такого доходу в майбутньому.

Проаналізувавши матеріали заяви та обставини, на які посилається ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою, суди встановили, що запозичені боржником кошти витрачались, зокрема, на участь в азартних іграх, а також регулярні перекази коштів з одного рахунку на інший, що не характеризує його як добросовісного боржника, а заява боржника про самообмеження від азартних ігор не може бути розцінена як "каяття" та прояв його доброчесності і прийнята до уваги судом, оскільки вона подана лише за декілька днів до звернення до господарського суду із заявою про неплатоспроможність. 

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 09.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі №917/1999/25, справу направити для подальшого розгляду до Господарського суду Полтавської області.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, у зв`язку з тим, що судами першої та апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваних ухвали та постанови неправильно застосовано норму матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Скаржник вказує про невірне застосування пунктів 2, 4 частини другої статті 115 КУзПБ та наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника; пунктів 3 та 14 частини третьої статті 116 КУзПБ та щодо доказів існування заборгованості; пунктів 9 та 10 частини третьої статті 116 КУзПБ та щодо доходів боржника; пункту 11 частини 3 статті 116 КУзПБ та щодо необґрунтованості такої підстави для постановлення оскаржуваних рішень як відсутність інформації щодо майна та доходів членів сім`ї боржника.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до вимог статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

За наданими у статті 1 КУзПБ визначеннями, неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; а реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Загальний порядок відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та здійснення реструктуризації богів боржника врегульований розділами ІІ, ІІІ книги п`ятої "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ.

Зокрема, у частині 3 статті 116 КУзПБ наведений перелік документів, що мають бути додатні до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у тому числі перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість тощо.

Разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів) (частина 4 статті 116 КУзПБ).

Згідно з частиною першою статті 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Ці підстави визначені в частині другій статті 115 цього Кодексу, згідно з положеннями якої (в її редакції, чинній станом на дату звернення боржника з заявою у цій справі) боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:
2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
4) наявні ознаки загрози неплатоспроможності.

За змістом положень статті 113, частини першої та другої статті 116 КУзПБ про наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку мають свідчити достатні фактичні обставини з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця).

За змістом частини першої статті 117 КУзПБ у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або для повернення такої заяви господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про прийняття заяви до розгляду, в якій зокрема зазначається дата підготовчого засідання.

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині третій статті 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст.

Отже, з урахуванням положень частини третьої статті 13, статей 74, 76, 77 ГПК України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ. 

Подібний за змістом висновок викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 902/227/20, від 29.07.2021 у справі №909/1028/20 та від 18.01.2024 у справі № 911/2308/23.

За приписами частини третьої статті 119 КУзПБ суд за наслідками підготовчого засідання може вчинити одну із таких процесуальних дій: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність у разі підтвердження однієї з підстав відкриття провадження у справі, визначених частиною другою статті 115 КУзПБ та відповідності заяви вимогам статті 116 КУзПБ, а за відсутності таких підстав - відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність з підстав, визначених частиною четвертою статті 119 КУзПБ.

Згідно з частиною четвертою статті 119 КУзПБ господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 
1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;
2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду;
3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;
4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

У цих висновках колегія суддів звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої в постановах 24.01.2024 у справі № 902/1014/23, від 12.11.2024 у справі № 922/2623/21.

Отже, на стадії підготовчого засідання у справі судом надається оцінка відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом вимогам статтям 115, 116 КУзПБ та наявності / відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за частиною четвертою статті 119 КУзПБ, за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі №924/622/23).

Поряд з викладеним, Верховний Суд зазначає, що у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 

Тому, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

У цьому колегія суддів звертається до висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, що наведена в постанові від 15.02.2024 у справі №904/7413/21.

Отже, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

У зв`язку з цим, Верховний Суд, звертаючись також до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, зазначає, що у спеціальних нормах КУзПБ законодавець закріпив передусім принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. 

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду, сформульована в постанові від 27.02.2024 у справі № 910/4014/22.

Так, під час розгляду заяви ОСОБА_1 судами встановлено такі обставини.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що він має прострочені зобов`язання перед кредиторами на загальну суму 364 344,38 грн, з яких: 288 312,11 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 76 032,27 грн сума неустойки (штраф та пеня), перед двадцятьма кредиторами за двадцяти п`яти договорами:
- ТОВ "КРЕДИТПРОМІНВЕСТ" за кредитним договором №КРІ4290607 від 29.06.2025;
- ТОВ "ФК "ФІНМАРКЕТ" за кредитним договором №3486306755-45803 від 19.06.2025;
- ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" за кредитним договором №1298745 від 18.06.2025;
- ТОВ "СІРІКО ФІНАНС" за кредитним договором №d120647c-ca8a-46a8-dc57-08ddac050f83 від 15.06.2025;
- ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ" за кредитним договором № 7784396 від 14.06.2025;
- ТОВ "ФК "ТЕХНОФІНАНС" за кредитним договором № 3486306755-076731 від 06.05.2025;
- ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" за кредитним договором № 03.05.2025-100001104 від 03.05.2025;
- ТОВ "МІЛОАН" за кредитним договором № 8194903 від 28.03.2025;
- ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" за кредитним договором №22344-03/2025(1898236) від 10.03.2025 та кредитним договором № 41037-04/25 (2050424) від 18.04.2025;
- ТОВ "ФК КІФ" за кредитним договором № 907809 від 18.04.2025;
- ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" за кредитним договором №531580-КС-002 від 05.04.2025;
- ТОВ "АВЕНТУС Україна" за кредитним договором №8927886 від 05.04.2025;
- ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" за кредитним договором №1490-8033 від 30.12.2024;
- АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" за картковим рахунком № НОМЕР_1 від 17.10.2024;
- АТ "ТАСКОМБАНК" за кредитним договором №002/17542038-СК SB(17542072) від 17.10.2022;
- ТОВ "МАКС КРЕДИТ" за кредитним договором №00-10320851 від 18.04.2025 та договором № 00-10371663 від 17.05.2025;
- ТОВ "ФК "АБЕКОР" за кредитним договором №1746361 від 04.05.2025;
- ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до якого перейшли вимоги від первісних кредиторів, а саме: ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА" за кредитним договором № 344958343 від 04.05.2025 та ТОВ "ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ" за кредитним договором №LM756830567 від 18.06.2025;
- ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" за кредитним договором №71476683(9163249) від 18.04.2025;
- АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за угодою № SAMDN50000052402246 від 01.11.2011. 

Водночас, доказів на підтвердження зарахування на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів за усіма договорами, про які зазначено боржником в заяві, матеріали справи не містять. З виписок з руху коштів по всім рахункам заявника неможливо здійснити ідентифікацію платежу, дані про здійснені операції, випадку не підтверджують операцій по всім кредитним договорам з фінансовими установами, оскільки не містить реквізитів контрагентів та призначення платежу. 

Поданий звіт Українського бюро кредитних історій та виписки по рахункам (рух коштів по картці) боржника без додавання інших документів для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин.

Крім того, в якості доказів припинення погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, ОСОБА_1 також посилається на витяг з електронної Кредитної історії, виписок з карткових рахунків та зазначає, що припинив будь-які платежі за кредитними договорами впродовж останніх двох місяців. Проте, не наводить обставини, які зумовили припинення будь-яких платежів за зобов`язаннями перед фінустановами.

Декларації ОСОБА_1 про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2023, 2024 роки та станом на 01.09.2025 не відповідають принципам повноти та достовірності, оскільки не містять повних відомостей щодо майнового стану самого заявника та членів сім`ї заявника, а також доказів звернення до офіційних джерел щодо отримання такої інформації.

Дослідивши наданий заявником проект плану реструктуризації, суди встановили, що боржником не надано суду жодних обґрунтувань в підтвердження джерел доходів, які він зазначає в плані реструктуризації або доказів в підтвердження можливості отримання такого доходу в майбутньому. 

Інформація про те, що боржник перебуваючи у Чехії має заробітну плату у розмірі 30000,00 грн документально не підтверджена. Відсутність такої інформації позбавляє можливості суд визначити обсяги майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи.

Оцінивши обставини добросовісності боржника, суди встановили, що з наданих суду виписок щодо руху коштів по картці, звіту-рахунку за період з 30.12.2024 по 31.07.2025 вбачається, що боржником витрачались кошти, зокрема, на участь в азартних іграх, про що свідчать назви у виписках BetKing, ChampionCasino.UA, а також регулярні перекази коштів з одного рахунку на інший. В декларації про майновий стан за період станом на 01.09.2025 боржником відображено отримання доходів від організації ТОВ "Слотс Ю.Ей", яка займається організацією азартних ігор на платформах онлайн-казіно. Обставини участі боржника в азартних іграх не заперечуються ним самим.

Встановивши, що заява боржника про самообмеження від азартних ігор подана лише в жовтні 2025 року, практично за декілька днів до звернення до суду з заявою про неплатоспроможність, суди виснували, що вона не може були розцінена як "каяття" та прояв його доброчесності і прийнята до уваги судом.

Встановивши вказані обставини суди зазначили, схильність особи до систематичного отримання мікрокредитів у фінансових компаніях та участь в азартних іграх не характеризують його як добросовісного боржника, який неумисно потрапив у скрутне фінансове становище через об`єктивні та непереборні обставини, і відповідно заслуговує на можливість застосування до нього спеціальних процедур неплатоспроможності, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. Зворотна позиція суду стала б поганим прикладом для інших осіб, та давала б відчуття можливості не нести відповідальності за власні фінансові дії. 

Крім того, суди звернули увагу як на одну з ознак недобросовісності боржника і на те, що значна частина мікрокредитів була отримана ОСОБА_1 у фінансових установах за короткий період (у квітні - червні 2025 року). А вже у липні 2025 року він, не повернувши кошти, (та будучи особою призовного віку) покинув Україну та працевлаштувався в Чехії.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, Верховний Суд погоджується з висновками судів в оскаржуваних судових рішеннях про відсутність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , оскільки зазначені заявником обґрунтування підстав для відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність в розумінні положень ст. 115 КУзПБ не знайшли свого документального підтвердження та не доведені належними та вірогідними доказами.

Щодо доводів касаційної скарги 

У касаційній скарзі ОСОБА_1 підставою касаційного оскарження визначив пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах та наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, зокрема статей 115, 116 КУзПБ щодо доказів існування заборгованості, доходів боржника, інформації щодо майна та доходів членів сім`ї боржника.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики, шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

У пункті 133 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц викладено такий висновок щодо застосування норми пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України: "У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися".

Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №910/800/19 та від 13.04.2021 у справі № 910/17693/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі №154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності й необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

Отже, формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

Колегія суддів, оцінюючи доводи касаційної скарги у зазначеній частині, відзначає, що фактично останні зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин та спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і встановленні інших обставин у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Однак Верховний Суд зауважує, що відповідно до приписів частини 2 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів ураховує, що суди попередніх інстанцій за результатами розгляду справи врахували положення процесуального закону щодо стандартів доказування, надали оцінку доводам заявника і поданим на їх підтвердження доказам та дійшли висновку, що заявник не надав суду достатніх, належних, достовірних і вірогідних доказів на підтвердження наявності підстав для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність у розумінні статей 115, 116 КУзПБ.

Таким чином, наведена заявником у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до прийняття по суті невірного рішення або є підставами для обов`язкового скасування оскарженого судового рішення (частина 1 статті 310 ГПК України), колегією суддів під час касаційного провадження не встановлено. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін оскаржених судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 09.12.2025 у справі №917/1999/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Огороднік К. М.

Судді Картере В. І.

Погребняк В.Я.