ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/32322/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Турлакова Н.В.) в адміністративній справі №160/32322/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
11.11.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач-2), в якій просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо не призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та скасувати рішення про відмову у призначені пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області № 045650013357 від 25.03.2025.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 періоди:
з 01.09.1977 по 28.02.1981 - навчалася в Криворізькому технікуму громадського харчування по спеціальності «Технологія приготування їжі»;
з 01.07.1987 по 31.03.1992 - робота в «Трест столовых Ленинского района»;
з 23.06.1995 по 01.01.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2003 періоди здійснення підприємницької діяльності та призначити їй пенсію за відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту останнього звернення, а саме з 18.03.2025 та виплатити в повному обсязі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово зверталась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак щоразу отримувала відмову з мотивів недостатності страхового стажу. З метою підтвердження спірних періодів роботи позивач також зверталась із заявою про підтвердження стажу на підставі показань свідків та подавала додаткові документи, проте це не призвело до зарахування відповідних періодів до страхового стажу. Вважаючи, що відповідачі безпідставно не зарахували окремі періоди навчання, роботи та підприємницької діяльності, унаслідок чого протиправно відмовили у призначенні пенсії за віком, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.03.2025 №045650013357 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981 згідно диплому НОМЕР_2 від 02.03.1981; період роботи з 01.07.1987 по 31.03.1992 в «Трест столовых Ленинского района» («Виробничо-торгівельне об`єднання громадського харчування Ленінського району») згідно актів опитування свідків від 23.02.2024р.; період здійснення підприємницької діяльності з 23.06.1995 по 01.01.1998, з 01.01.2000 по 31.12.2003.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 18.03.2025 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено та здійснено розподіл судових витрат у справі.
Відповідачем-2 на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга пенсійного органу обґрунтована тим, що відмова у призначенні позивачу пенсії за віком є правомірною через відсутність необхідного страхового стажу. Скаржник зазначає, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач не підтвердила необхідний страховий стаж у порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядками №637 та №22-1. Зокрема, відсутні належні підстави для зарахування періодів навчання, роботи та підприємницької діяльності, оскільки подані документи містять невідповідності або не підтверджують сплату страхових внесків. На думку скаржника, орган Пенсійного фонду діяв у межах наданих повноважень, а суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки доказам та безпідставно зобов`язав відповідача зарахувати спірні періоди до страхового стажу і повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні.
Відповідач-1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.08.2022, 29.01.2024, 23.07.2024, 09.12.2024 позивачем подавались заяви про призначення пенсії за віком до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області.
За результатами розгляду заяв та долучених до них документів органами Пенсійного фонду України були прийняті рішення за № 045650013357 про відмову в призначенні заявниці пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) через відсутність необхідного страхового стажу:
30.08.2022 - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області;
02.02.2024 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області;
30.07.2024 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області;
18.12.2024 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. 
18.03.2025 року ОСОБА_1 знову звернулась до територіального управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву позивачки за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 25.03.2025 року №045650013357 про відмову у призначенні пенсії, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.
Так, в рішенні від 25.03.2025 року №045650013357 зазначено зокрема наступне.
Вік заявниці 62 роки 11 місяці.
Необхідний страховий стаж статтею 26 Закону становить 29 років.
У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018року, страхового стажу передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:
з 01січня 2025 року по 31 грудня 2025 року — від 22 до 32 років
У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року, страхового стажу передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65років мають особи за наявності страхового стажу: 
починаючи 01січня 2027року по 31 грудня 2027 року — від 15 до 24 років
Відповідно пункту 4 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ)
Страховий стаж заявниці становить 16 років 11 місяців 04 дні.
Страховий стаж заявниці для визначення права становить 20 років 02 місяці 05 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- період навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981 згідно диплому серії НОМЕР_2 від 02.03.1981, оскільки прізвище ОСОБА_2 не відповідає прізвищу в свідоцтві про укладення шлюбу ОСОБА_3 ;
- період роботи з 01.09.1987 по 31.03.1992, оскільки не винесено рішення про роботу заявниці на підставі опитування свідків;
- період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особо за формою ОК-5 відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України;
- період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004, оскільки відсутня інформація про нараховані та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за формою ОК-5.
Працює. 
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 045650013357 від 25.03.2025 (далі - Рішення) про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону за відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років
Дата з якої заявниця матиме право на пенсійну виплату 24.03.2027.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням про відмову в призначенні пенсії, не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, проте частково задовольнив позовні вимоги, не перебираючи на себе дискреційних повноважень пенсійного органу.
Позивачем означене рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає таке.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Приписами частини першої статті 56 Закону №1788-ХІІ встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Пунктами «а, д» частини третьої цієї статті Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 4 Порядку №637 Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання..
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Судом встанволено, що предметом спору є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.03.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, а також наявність підстав для зарахування до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981, періоду роботи з 01.07.1987 по 31.03.1992 у «Тресті столових Ленінського району» («Виробничо-торгівельне об`єднання громадського харчування Ленінського району») та періодів здійснення підприємницької діяльності з 23.06.1995 по 01.01.1998 і з 01.01.2000 по 31.12.2003.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підставою для відмови у призначенні пенсії визначено відсутність у позивача необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу не зараховано:
- період навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981 згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 02.03.1981, оскільки прізвище « ОСОБА_2 » у дипломі не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 », зазначеному у свідоцтві про шлюб; 
- період роботи з 01.07.1987 по 31.03.1992, оскільки не прийнято рішення про підтвердження цього періоду на підставі показань свідків; 
- період підприємницької діяльності з 01.01.2001 по 31.12.2003 через відсутність у відомостях за формою ОК-5 інформації про сплату страхових внесків; 
- період підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2004 через відсутність у Реєстрі застрахованих осіб відомостей про нарахування та сплату страхових внесків.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання, колегія суддів зазначає таке.
Як вже зазначалось вище, відповідно до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 02.03.1981 №5762 позивач навчалася у Криворізькому технікумі громадського харчування у період з 1977 по 1981 рік за спеціальністю «Технологія приготування їжі».
Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідач не зарахував до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981, посилаючись на те, що прізвище, зазначене у дипломі (« ОСОБА_2 »), не відповідає прізвищу, вказаному у свідоцтві про шлюб (« ОСОБА_3 »).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність таких доводів скаржника, оскільки згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.04.1962 позивач народилася під прізвищем ОСОБА_2 , яке повністю відповідає прізвищу, зазначеному у дипломі. Натомість свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 21.01.1998 лише підтверджує зміну її прізвища після укладення шлюбу на ОСОБА_4 і не спростовує належності диплома позивачу.
За таких обставин колегія суддів вважає, що наданий диплом є належним доказом проходження позивачем навчання, а тому відмова відповідача-2 у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1977 по 28.02.1981 з наведених підстав є протиправною.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.1987 по 31.03.1992 у «Тресті столових Ленінського району», колегія суддів зазначає таке.
Як зазначалось вище, відповідач-2 не зарахував зазначений період до страхового стажу позивача, посилаючись на те, що за результатами опитування свідків не було прийнято відповідного рішення про підтвердження стажу роботи позивача.
Матеріалами справи встановлено, що 23.02.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про підтвердження стажу роботи на підставі показань свідків. Листом №0400-010307-8/176930 їй повідомлено, що заява залишена без розгляду Комісією з питань підтвердження трудового стажу у зв`язку з відсутністю в ній відомостей щодо назви підприємства та періоду роботи, а також зазначено про необхідність подання документів щодо ліквідації «Виробничо-торгівельного об`єднання громадського харчування Ленінського району».
Разом з тим судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявні акти опитування двох свідків – ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили, що позивач працювала кухарем 5 розряду у «Тресті столових Ленінського району» з 01.07.1987 по 31.03.1992. При цьому обидва свідки у зазначений період працювали на тому ж підприємстві, що підтверджується їхніми трудовими книжками.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку №637, у разі відсутності документів про трудовий стаж або неможливості їх одержання трудовий стаж може бути підтверджений показаннями не менше двох свідків, які працювали із заявником на одному підприємстві та мають документи, що підтверджують їхню роботу за відповідний період.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, розглядаючи заяву позивача, не надало належної оцінки поданим доказам, зокрема показанням свідків, не вжило передбачених законодавством заходів щодо витребування необхідних документів та фактично переклало обов`язок зі збирання доказів виключно на позивача.
Водночас територіальний орган Пенсійного фонду, реалізуючи покладені на нього повноваження щодо призначення пенсій, зобов`язаний сприяти особі у реалізації її права на пенсійне забезпечення, у тому числі шляхом перевірки поданих документів, витребування необхідної інформації та надання заявнику можливості усунути виявлені недоліки.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач-2 безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.1987 по 31.03.1992, оскільки не забезпечив повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення питання про призначення пенсії.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до підпункту 1) пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»« зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до абзацу четвертого підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується, зокрема, спеціальним торговим патентом, свідоцтвом про сплату єдиного податку, патентом про сплату фіксованого податку або довідкою про сплату страхових внесків, а для визначення права на призначення пенсії за віком за період з 01.01.1998 по 30.06.2000 – довідкою про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Після 01.01.2004 відповідний період підтверджується даними реєстру застрахованих осіб.
Отже, законодавством передбачено можливість зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування за умови підтвердження їх належними документами, визначеними законом.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 23.06.1995, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру та листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 14.07.2022 №38532/6/04-36-24-04-13. 
Із зазначеного листа вбачається, що позивач перебувала на податковому обліку як фізична особа-підприємець з 23.06.1995, з 01.01.2001 по 31.03.2003 перебувала на фіксованому податку, з 01.04.2003 по 28.02.2004 – на загальній системі оподаткування, а з 01.03.2004 по 31.12.2004 – знову на фіксованому податку. При цьому податковий орган зазначив, що надати відомості про систему оподаткування та сплату податків до 2001 року неможливо з технічних причин, оскільки автоматизовану інформаційну систему «Облік податків та платежів» введено в експлуатацію лише у 2001 році. До листа також додано інформацію про фактичну сплату позивачем фіксованого податку у 2001– 2004 роках. 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення нею підприємницької діяльності у спірні періоди, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами і відповідно до вимог Закону №1058-IV та Порядку №637.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.03.2025 №045650013357 прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак є протиправним і підлягає скасуванню, у зв`язку з чим ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання пенсійного органу зарахувати до її страхового стажу встановлені судом періоди навчання, роботи та здійснення підприємницької діяльності, а також повторно розглянути заяву позивача від 18.03.2025 про призначення пенсії за віком.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року в адміністративній справі №160/32322/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 01 липня 2026 року. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак