Суддя Шевченко С. В. 

Справа № 644/4567/25 
Провадження № 2/644/1359/26 
15.06.2026  

РІШЕННЯ
іменем України

09 червня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В., за участі: представника позивача адвоката Дерев`янченка Я.Ю., представника відповідачки адвоката Андерс В.М., секретаря с/з Рибалка В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в :
У поданому позові ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягнуті судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 31.01.2025 року, у розмірі частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .
В обґрунтування вимоги позивач посилався на те, що при видачі наказу не було враховано ту обставину, що у нього на утриманні є ще одна неповнолітня дитина в утриманні якої він також приймає участь. Також ОСОБА_1 посилався на те, що його майновий стан погіршився.
Відповідачка проти позову заперечувала, посилалась на те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з нею, вона займається його вихованням та утриманням. Відповідач має заборгованість по аліментам, а участь в утриманні другої дитини приймає мінімальну. Вважає позовні вимоги необґрунтованими.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали позиції своїх довірителів.
Судом встановлено, що 31.01.2025 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ яким з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Розмір стягнутих з позивача аліментів на підставі судового наказу, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 31.01.2025 року, відповідає наведеній вище нормі закону.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку, що позивачем не доведено існування обставин зміни матеріального чи сімейного стану, або ж погіршення здоров`я, наявність яких давала б достатні правові підстави для зменшення розміру аліментів. Надані позивачем докази свідчать про наявність у останнього джерела отрмання доходу, а надані відповідачем докази свідчать про наявність у ОСОБА_1 рухомого та нерухомого майна, що спростовує доводи позивача про погіршення його матеріального стану.
Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в :

Відмовити в позові у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Повний текст судового рішення складений 15.06.2026.

Суддя С.В. Шевченко