Справа №333/3703/26
Провадження № 2/333/3724/26
ЗАОЧНЕ рішення
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої – судді Варнавської Л.О., за участю секретаря судового засідання Яблуновської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
В С Т А Н О В И В:
13.03.2026 року ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Чайковської Людмили Борисівни через підсистему «Електронний суд» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд стягнути з останнього на свою користь грошові кошти у розмірі 39 000, 00грн. за укладеним договором позики та понесений судовий збір у сумі 1064, 96 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 22.11.2025 року ОСОБА_2 позичив у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 39 000, 00 грн., які зобов`язався повернути йому у повному обсязі у строк до 31 січня 2026 року, однак в обумовлений строк сума позики не була повернута відповідачем позивачу. 12.02.2026 представник позивача звернулася з письмовою вимогою до відповідача про повернення суми позики, але відповіді на зазначену вимогу від відповідача отримано не було. Письмова вимога була направлена на адресу останнього відомого позивачу місця проживання відповідача, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Місце реєстрації відповідача знаходиться на окупованій території України (72301, Україна, Запорізька область, м. Мелітополь, ІІ провулок Чехова, будинок 48), що унеможливило направлення вимоги за даною адресою. Станом на дату подання даного позову до суду сума позики не повернута позивачу, у зв`язку з чим останній звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Ухвалою судді від 06.04.2026 року провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Представник позивача 18.05.2026 року через підсистему «Електронний суд» направила заяву в якій просила суд розглядати справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач по справі у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток на адресу його місця проживання у м. Києві, однак останні були повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Окрім того повідомлявся про судові засідання шляхом направлення смс-повідомлень про виклик до суду на його номер телефону, вказаний в позовній заяві. Причини неявки відповідача суду невідомі, відзив на позовну заяву відповідач не подав.
За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою сторони позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що в м. Київ 22.11.2025 року позивач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмір 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) гривень 00 коп., які зобов`язався повернути у строк до 31 січня 2026 року.
Отримання відповідачем грошових коштів (позики) у сумі 39 000, 00 грн. підтверджується розпискою від 22.11.2025 року, в якій відповідач зазначив, що розписка ним написана власноручно. Також в розписці відповідачем зазначено, що у разі невиконання ним зобов`язання щодо повернення суми позики в строк до 31.01.2026 року, він зобов`язується сплатити пеню в розмірі 30% від загальної суми позики за рік прострочення, а саме 3% за кожен місяць прострочення. 
Відповідач, в порушення умов договору позики, свої зобов`язання належним чином не виконав, позику не повернув.
Представником позивача на останню відому адресу місця проживання відповідача в м. Києві 12.02.2026 року за вих.№12-02-26/1 була направлена претензія з вимогою про повернення суми позики отриманої у позивача.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
З урахуванням вищенаведеного, суд доходить до висновку, що наявність оригіналу боргової розписки від 22.11.2025 року у кредитора - позивача по справі свідчить про те, що боргове зобов`язання за цим договором позики відповідачем не виконане.
Відповідач власноруч написав розписку, зі змісту якої вбачається однозначна, зрозуміла констатація того, що він позичив у позивача грошові кошти в сумі 39 000, 00 грн., зобов`язався їх повернути в строк до 31.01.2026 року та зобов`язався сплатити пеню в розмірі 30% від загальної суми позики за рік прострочення, а саме 3% за кожен місяць прострочення, в разі невиконання ним зобов`язання щодо повернення суми позики.
В матеріалах справи відсутні докази щодо повернення грошових коштів позичальником позикодавцю, що свідчить про те, що відповідач ні в строк передбачений договором, ні на час розгляду справи грошові кошти позивачу не повернув.
Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 22.11.2025 року у розмірі 39 000,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем порушено умови вказаного договору та не виконано взятих на себе зобов`язань, не повернуто в обумовлений сторонами строк взяту в борг суму позики.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені витрати за сплату судового збору у розмірі 1 064,96 грн. 
Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 77-80, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 545, 549, 612, 629, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики – задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , заборгованість за договором позики від 22.11.2025 року в сумі 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у сумі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне судове рішення складене 16.06.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя        Л.О. Варнавська