Справа №601/753/26 
Провадження № 2-а/601/15/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року         м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області 
в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.
з участю секретаря Польової Ж.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в суді м. Кременець адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_2  про скасування постанови № R169271/2056 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 20.11.2025, складену відносно  ОСОБА_1 та закриття справи за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У поданій заяві позивач посилається на те, що постановою від 20 листопада 2025 року № R169271/2056 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №393, складеного 02.11.2025 року встановлено, що 02 листопада 2025 року, близько 08 год.00 хв. ОСОБА_1 , доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлено, що гр. ОСОБА_1 відповідно до вимог ПКМ України №560 від 18.05.2024 року (зі змінами) не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 06.12.2024 року. На зазначену дату та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність не прибуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав, чим порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 07.12.2016 року №921 (в змінами) та від 30.12.2022 року №1487. Однак в постанові у справі про адміністративне правопорушення № R169271/2056 від 20.11.2025 року зазначено, що  ОСОБА_1 не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 Розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл. Та поліцейських на соціальний захист») чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 , скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУПАП, постановив: накласти на ОСОБА_1 , штраф у сумі 17 000 гривень. Позивач зазначає, що у постанові про адміністративне правопорушення № R169271|/2056 від 20.11.2025 року йому інкримінується вже інше діяння, а саме відмова (не проходження) ВЛК, хоча ні у описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення, ні у постанові у справі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного слова про те, що Позивач мав такий обов`язок, чи про те, що його направляли на ВЛК, а також не зазначено жодних доказів, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача. Просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення та стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь судовий збір в розмірі 532 гривні 48 копійок.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 р. відкрито провадження у справі.
27.03.2026 на адресу Кременецького районного суду Тернопільської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказує на те, що за обліковими даними  ОСОБА_1   ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку військовозобов`язаних  ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ). З 27.08.2025 мав статус порушника законодавства України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з неприбуттям за повісткою, яка у відповідності до вимог постанови КМУ України № 560 від 16.05.2024 року, за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта», на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного
року направлявся рекомендаційний лист з повідомленням, який містив у собі
повістку № 4608498 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних та проходження медичного огляду з метою визначення придатності до воїнської служби. На визначену в повістці дату і час громадянин ОСОБА_1 , не з`явися, будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній в повістці), надано не було, чим було порушено правила військового обліку. 02.11.2025 ОСОБА_1 супроводжений працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що перебуває у розшуку за скоєне правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП, а саме, не явкою за повісткою. Таким чином громадянин вчинив дії, в яких є ознаки адміністративного правопорушення скоєного в особливий період, передбачені ч.3 ст.210 - 1 КУпАП. ІНФОРМАЦІЯ_6 складено протокол № 393 від 02.11.2025 року, та відкрито справу про адміністративне правопорушення. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, 20.11.2025 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення №2056. Представник відповідача посилається на те, що справа про адміністративне правопорушення вирішена в точній відповідності з законом, а постанова по адміністративній справі цілком законна та обґрунтована, тому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Просить справу слухати у її відсутності.
02.04.2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача, в якому представник вказує на те, що Відповідач не надав жодного переконливого доказу вини позивача та наявності у його діях складу
адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст..210-1 КУПАП, а у постанові про адміністративне правопорушення № R169271/2056 від 20.11.2025 року позивачу інкримінується зовсім інше діяння ніж зазначено у описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення. Просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.
В судове засідання представник позивача подав заяву в якій підтримав поданий позов, просить його задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві та справу слухати без його участі та участі позивача.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований ст. 286 КУпАП.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що згідно військово-облікового документу сформованого через систему Резерв+,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (Ланівці), дані уточнено вчасно.
Відповідно до протоколу № 393 про адміністративне правопорушення від 02.11.2025 року другого листопада 2025 року, близько 08 год. 00 хв. гр.. ОСОБА_1 доставлений до    ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлено, що гр. ОСОБА_1 відповідно до вимог ПКМ України №560 від 18.05.2024 року (зі змінами) не з`явився за повісткою про виклик до   ІНФОРМАЦІЯ_3 на 06.12.2024року. На визначену дату і час ОСОБА_1 не прибув до другою відділу ІНФОРМАЦІЯ_8 , будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність не прибуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повісті) не падав, чим порушив правила військового обліку, затверджені Постановою КМУ від 07.12.2016 року №021 (зі змінами) та від 30.12.2022 року №1487. Згідно пункту 7 частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: дотримання правил військового обліку. Згідно вимог Закону України «Про оборону України», враховуючи Укази Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», від 17.05.2022 № 342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 12.08.2022 № 574/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 07.11.2022 № 758/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 06.02.2023 № 59/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 01.05.2023 № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 26.07.2023 № 452/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 06.11.2023 № 735/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 05.02.2024 № 50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 06.05.2024 № 272/2024 «Про продовження строку проведення  загальної мобілізації», від 23.07.2024 № 470/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 28.10.2024 № 741/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» та роз`яснення Верховною Суду викладені у листі від 13.04.2018 № 60-1543/0/2-18, в Україні діє особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Однак в матеріалах справи відсутні докази надсилання ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач жодним належним паперовим доказом чи іншим чином не підтвердив того, що Позивачу надсилалась повістка для явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 та доказів існування такої повістки.
Постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за № R169271/2056 від 20 листопада 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 не пройшов(ла) (відмовився(лась) від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист»), чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка)  ОСОБА_1 скоїв (ла) адміністративне правопорушення, передбачене 3 ч. ст. 210-1 КУпАП, постановлено накласти на  ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст.210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно достатті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), визначено Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженоюнаказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за №36/41381 (далі - Інструкція).
Протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (абз 1, ч. 1 Інструкції).
Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Інструкції у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Отже, відповідно до вказаних вище норм законодавства факт вчинення адміністративного правопорушення викладається уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у протоколі.
Частинами 9,10 Розділу ІІ Інструкції встановлено,що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 4) (далі - постанова).
Згідно із ч. 2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.
Отже, постанова про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення особою адміністративного правопорушення. Підставою для її прийняття є докази вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі і протокол.
Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.
Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП. 
Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 393 за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП за неявку по повістці до  ІНФОРМАЦІЯ_3 - 02.11.2025 року. Однак в постанові у справі про адміністративне правопорушення № R169271/2056 від 20.11.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 Розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл. та поліцейських на соціальний захист») чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Тобто, у постанові про адміністративне правопорушення № R169271|/2056 від 20.11.2025 року ОСОБА_1 інкримінується вже інше діяння, а саме відмова (не проходження) ВЛК, хоча у протоколі у справі про адміністративне правопорушення даного факту не зазначено.
Відповідно дост. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08.06.1976, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21.02.1984, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25.08.1987, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч.1ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.
Більш того, відповідно дост. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначеністаттею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем шляхом надання належних та допустимих доказів не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 20 листопада 2025 року № R169271|/2056, а відтак притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладених обставин, враховуючи відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № R169271|/2056 від 20 листопада 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 532,48 грн.
Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 (Справа № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 532,48 грн.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 210, 251, 278, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

постановив:

Скасувати постанову № R169271/2056 по справі про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2025 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок сплаченого ним судового збору
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач:  ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 . 

Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_10 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Головуючий:	  	Г.  С.  Білосевич