Справа № 309/1116/26

П О С Т А Н О В А

22 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Хустського районного суду від 03 квітня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Хустського районного суду від 03 квітня 2026 року гр.  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Відповідно до постанови, - 16 березня 2026 року о 8 год. 40 хв., за попередньо наданою інформацією ГМО, під час несення служби в прикордонному наряді «Прикордонний патруль», у складі групи моніторингу обстановки в межах контрольованого прикордонного району на залізничній станції в н.п. Хуст /територія Хустської міської громади Хустського району Закарпатської області/, на напрямку 169 прикордонного знаку, на відстані 7500 метрів до державного кордону, було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

Одночасно апелянт порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді. Клопотання про поновлення строку мотивує тим, що він не був присутній у судовому засіданні під час розгляду даної справи, про судове рішення дізнався лише 07 червня 2026 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. 

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма – ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Як вбачається з матеріалів справи, - постанова судді винесена 03 квітня 2026 року, а отже останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 13 квітня 2026 року.

Апеляційна скарга подана через систему «Електронний Суд» 11 червня 2026 року, тобто по спливу більш як двох місяців.

Судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1  не подав апеляційну скаргу у передбачений законом 10-ти денний строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. У справі також є довідка про доставку СМС на телефон, який вказав сам правопорушник у своїй заяві до Хустського районного суду (а.с.15,24).

Отже, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісне користування процесуальними правами включає регулярний контроль за станом справи. Зловживання правами та недбалість не можуть бути підставою для поновлення строку.

Право на оскарження підлягає процесуальним обмеженням. Такі межі не суперечать концепції справедливості й логіці правової визначеності, що, до речі, підтверджується і практикою ЄСПЛ. Отже, обмеження доступу до повторного перегляду набувають легітимності, коли вони спрямовані на запобігання хаосу в судовій системі, а чіткі строки оскарження є одним із таких запобіжників.

ОСОБА_1 не виявив бажання брати участь у розгляді справи і без поважних причин не оскаржив в установлений законом строк постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, коли йому стало відомо про судове рішення, однак не зазначає за яких обставин та не додає підтверджуючі цьому докази. 

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що про існування постанови дізнався 28 травня 2026 року, у той час як в клопотанні про поновлення строку зазначає іншу дату – 07 червня 2026 року. Отже, вказані доводи не узгоджуються між собою та не підтверджуються жодними доказами.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження – відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду від 03 квітня 2026 року – повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.