ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1844/26 Справа № 173/397/26 	  	Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача   ОСОБА_2 
суддів      ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025041430000614 від 21 листопада 2025 року стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
29 червня 2023 року Верхньодніпровським районним судом за ст. 185 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. На підставі ст. 75, п.п.1,2 ч. 1 ст.76 КК України від відбутої покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
27 липня 2023 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.187, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією майна. 31.05.2024 звільнений з Петрівської ВК Кіровоградської області (№49) відповідно ухвали Петрівського РС від 23.05.2024 умовно-достроково на не відбутий термін 6 років 9 місяців 6 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_9 
обвинуваченого ОСОБА_7 
захисника ОСОБА_10 
ВСТАНОВИВ:
Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.
18 листопада 2025 року у невстановлений час, ОСОБА_7 , знаходячись у невстановленому місці на території м. Верхівцеве Верхівцевської ОТГ Кам`янського району Дніпропетровської області, керуючись заздалегідь виниклим злочинним корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, запропонував ОСОБА_8 вчинити крадіжку у групі із ним з метою незаконного збагачення, а саме бензинового генератора, розташованого поблизу будівлі магазину «Маркетопт» по вул. Залізничній, 42-В, смт. Новомиколаївка Верхньодніпровської ОТГ Кам`янського району Дніпропетровської області. У свою чергу, ОСОБА_8 добровільно прийняв злочинну пропозицію від ОСОБА_7 , та переслідуючи корисливий мотив, вступив із ним у попередню змову, направлену на таємне викрадення чужого майна.
Після чого, ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, в період дії воєнного стану, 18 листопада 2025 року близько о 02:00 години, разом із ОСОБА_8 прибули до смт. Новомиколаївка Верхньодніпровської ОТГ Кам`янського району Дніпропетровської області, де направилися до будівлі магазину «Маркетопт», який розташований по вул. Залізничній, 42-В, у вказаному населеному пункті, та таким чином підійшли до тильної сторони магазину, а саме до металевого ящика, зачиненого на навісний замок, який використовувався як сховище для зберігання бензинового генератора.
Далі, ОСОБА_7 , 18 листопада 2025 року близько о 02:20 години, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, у групі за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою подальшого проникнення у середину зазначеного металевого ящика, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливим мотивом, за допомогою заздалегідь заготовлених плоскогубців та фізичної сили рук відчинив навісний замок, таким чином отримавши доступ до бензинового генератора «Electric start (7,5 кВт)» синього кольору, який у подальшому спільно з ОСОБА_8 витягли із зазначеного сховища та утримуючи його спільно у руках зникли з місця скоєння злочину, тим самим викравши його, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ТОВ «Друга Фармація Дніпра», згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3058/25 від 03 грудня 2025 року, заподіяно матеріального збитку на загальну суму 31739,40 грн.
Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироками Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року та Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2023 року і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 30 грудня 2025 року по 17 березня 2026 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 71, п.п. а-1 п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці та зараховано ОСОБА_8 у строк покарання відбутий строк покарання у вигляді пробаційного нагляду за період з 02 липня 2025 року по 17 березня 2026 року із розрахунку один день позбавлення волі за два дні пробаційного нагляду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2023 року, та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
З резолютивної частини вироку стосовно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, при призначенні покарання за правилами ст. 71 КК України виключити посилання на часткове приєднання невідбутої частини покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року.
В іншій частині вирок суду першої інстанції прокурор просить залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за правилам ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2023 року, не приєднав додаткове покарання у виді конфіскації майна за цим вироком. Крім того, прокурор вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 71 КК України до вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року, оскільки даний вирок вже був врахований вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2023 року за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, що також призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 не заперечували проти апеляційної скарги прокурора.
Мотиви суду.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Вирок Верхньодніпровського районного суду стосовно ОСОБА_8 не оскаржується.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 , а також на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню, тягне за собою скасування судового рішення.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК про ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Так, положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 71 КК України вбачається, що призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.
Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково, а також додаткове покарання (або його невідбуту частину) за попереднім вироком.
Окрім наведеного, відповідно до положень п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.
Як вбачається із оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 1, 4 70 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. 
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2024 року ОСОБА_7 було звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину 6 років 9 місяців 6 днів. 
Таким чином, невідбутою частиною покарання за цим вироком вважається строк 6 років 9 місяців 6 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. 
Однак, при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за правилами ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, суд першої інстанції вищенаведених обставин не врахував, та частково приєднавши невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2023 року, не приєднав додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке було призначене за вказаним вироком, що призвело до порушення норм закону України про кримінальну відповідальність та у відповідності до ст. ст. 409, 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.
Окрім того, судом першої інстанції в порушення норм закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання було безпідставно застосовано положення ст. 71 КК України до вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року, оскільки цей вирок вже врахований вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2023 року за правилами положень ч. 4 ст. 70 КК України. 
Колегія суддів приходить до висновку про те, що посилання місцевого суду на застосування положень ст. 71 КК України, при призначенні ОСОБА_7 покарання, до вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2023 року є помилковим, тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині також є обґрунтованими.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 421 КПК, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги керівника Дніпропетровської обласної прокуратури є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в суді апеляційної інстанції.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. 404, 407, 409, 413, 421 КПК України, а також, положеннями ст. 615 (в редакції Закону №2201-IX від 14 квітня 2022 року) КПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ :
Апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 — задовольнити.
Вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 185 КК України в частині призначеного ОСОБА_7 покарання – скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 липня 2023 року, та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
В іншій частині вирок суду – залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою 
Повний текст вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

_____________________ ______________________  _____________________    ОСОБА_2 ОСОБА_3    ОСОБА_4