Справа № 727/8867/26 
Провадження № 1-кп/727/433/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді:    ОСОБА_1 
За участю секретаря: ОСОБА_2 
прокурора:    ОСОБА_3 
захисника: ОСОБА_4 
обвинуваченого: ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12026262020001270 від 16.05.2026 року, по обвинуваченню: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Новоселиця, Новоселицького району, Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньо-технічною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, учасника бойових дій, інваліда третьої групи, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, пов`язаний з незаконним обігом бойових припасів та вибухових пристроїв при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням місці та часі, будучи в зоні ведення бойових дій, придбав шляхом знахідки одну ручну осколкову гранату «Ф-1» та запал «УЗГРМ-2», які перевіз до місця свого перебування: АДРЕСА_2 та одну ручну осколкову гранату GHO-1 та один запал AF1, які перевіз до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому, 16.05.2026 року в період часу із 16 год. 17 хв. по 17 год. 40 хв. у ході проведення обшуку за місцем перебування ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено одну ручну осколкову гранату «Ф-1» та запал «УЗГРМ-2», які відповідно до висновку експерта поєднуються конструктивно між собою, утворюючи при цьому одну ручну осколкову гранату «Ф-1», яка відноситься і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення. 
Окрім цього, 16.05.2026 року в період часу із 18 год. 15 хв. по 19 год. 05 хв. в ході проведення обшуку за місцем проживанням ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено одну гранату «GHO-1» та один запал «AF11», які відповідно до висновку експерта являються частинами одного пристрою – ручної осколкової гранати «GHO-1», які відносяться і до бойових припасів, і до вибухових пристроїв.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що приймав участь в контрнаступальних діях у 2023 році на Запоріжжі. Там, він знайшов дві гранати, які привіз до м.Чернівці та зберігав без передбаченого Законом дозволу. У вчиненому щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. 
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він придбав, носив та зберігав вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії тяжких, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій та інвалідом третьої групи, внаслідок травм отриманих під час проходження військової служби, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», грамотами Чернівецької обласної державної адміністрації за мужність, патріотизм, сумлінне виконання службових обов`язків, зразкову військову дисципліну, значний особистий внесок у зміцнення обороноздатності України, мужність та героїзм. 
Суд враховує, що ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаявся.
Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлені.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує та відсутність таких, що обтяжують покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідністьпризначення покарання обвинуваченому у межах санкції статті обвинувачення.
При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом». 
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та повністю визнав свою вину, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій та інвалідом третьої групи, внаслідок отриманих травм під час проходження військової служби, потребує лікування, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, оскільки ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину та критичним ставленням до вчиненого, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ними протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст. 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням. 
Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_5 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Стягнути з засудженого  ОСОБА_5 на користь держави понесені судові витрати у розмірі 28401 грн. 07 коп. 
Речові докази: мобільний телефон марки «Sigma», який передано на зберігання до камери зберігання ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (а.п.94) – повернути ОСОБА_5 .
Речові докази: металеві фрагменти ручної гранати Ф1, металеві фрагменти ручної гранати GHO-1, які передано на зберігання до металевого сейфу чергової частини ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області – знищити.
Речовий доказ: пакети експертної служби МВС № 2863062, 2863063, 2863064, 2863065, 2863066, 2863067 з об`єктами дослідження, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області (а.п.196) – знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні. 

Суддя ОСОБА_1