Справа № 420/6844/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно сплачених коштів
В С Т А Н О В И В :
До Одеського окружного адміністративного суду 11.03.2026 позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд, стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , дислокується у АДРЕСА_1 , розрахунковий рахунок UA238201720343190003001090634, відкритий в УДКСУ у м. Київ, МФО 820172) суму завданих збитків державі внаслідок безпідставного набуття коштів у розмірі 597 463,54 (п`ятсот дев`яносто сім тисяч чотириста шістдесят три гривні, 54 копійки).
В обгрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_1 02.06.2021 призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 під час мобілізації, на особливий період. Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) є правонаступником військової частини НОМЕР_3 , яку після 25.08.2025 переформовано у межах організаційно-штатних заходів. Відтак відповідач у штатно-обліковому плані наразі перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.06.2021 № 123 військовослужбовця зараховано до списків особового складу військової частини з 02.06.2021 та поставлено на всі види забезпечення, у тому числі грошове. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 16.06.2022 № 167 військовослужбовець вважається таким, що вибув на лікування поза розташуванням військової частини з 16.06.2022. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.08.2025 № 240 військовослужбовець вважається таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з 25.08.2025.
Відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 вх. № 38013 від 27.11.2025 стало відомо про ймовірну переплату грошового забезпечення та додаткової винагороди солдату ОСОБА_3 , який перебуває у розпорядженні командира військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_3 ). Ймовірна сума переплати становить 252222,18 грн. У зв`язку з цим у військовій частині НОМЕР_1 призначено та проведено службове розслідування відповідно до ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Службовим розслідуванням встановлено, що на підставі довідки-розрахунку №0989/10/5401 від 25.11.2025, наданою фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що солдату ОСОБА_3 було здійснено наступні нарахування, а саме:
- За вересень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 9208,56 грн, індексацію у розмірі 469,99 грн та додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн;
- За жовтень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13 466,90 грн, індексацію у розмірі 1 281,80 грн та додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн;
- За листопад 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13 466,90 грн, індексацію у розмірі 1 424,80 грн та додаткову винагороду у розмірі 0,00 грн;
- За грудень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 0,00 грн, індексацію у розмірі 0,00 грн та додаткову винагороду у розмірі 12 903,23 грн.
В ході проведення даного службового розслідування, було встановлено, що солдат ОСОБА_1 здійснив самовільне залишення частини з 16.06.2022, тому враховуючи даний факт та на підставі довідки-розрахунку №0989/10/6184 від 22.12.2025, наданою фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що солдату ОСОБА_1 було здійснено наступні нарахування, а саме:
- За червень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 10579,2 грн, індексацію у розмірі 508,61 грн та додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн;
- За липень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13268,7 грн, індексацію у розмірі 1 066,00 грн та додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн;
- За серпень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13 466,90 грн, індексацію у розмірі 1 281,80 грн та додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн;
- За вересень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13 466,90 грн, індексацію у розмірі 1 281,80 грн та додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн;
- За жовтень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13 466,90 грн, індексацію у розмірі 1 281,80 грн та додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн;
- За листопад 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 13 466,90 грн, індексацію у розмірі 1 424,80 грн та додаткову винагороду у розмірі 0,00 грн;
За грудень 2022 року: грошове забезпечення у розмірі 0,00 грн, індексацію у розмірі 0,00 грн та додаткову винагороду у розмірі 12 903,23 грн.
Так сума надмірно виплаченого розміру грошового забезпечення за період перебування на стаціонарному лікуванні солдату ОСОБА_1 становить 597463,54 грн. Таким чином, військовослужбовцю нараховано та виплачено грошове забезпечення внаслідок вчинення СЗЧ, що додатково підтверджується рапортом вх. № 38013 від 27.11.2025, з огляду на вимоги чинного законодавства України, наведені нижче.
Ухвалою судді від 23.03.2026 постановлено позовну заяву залишити без руху, встановивши 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням актуального РНКОПП відповідача, а також відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.
23.03.2026 до суду від представника позивача надійшло дві ідентичні за змістом заяви (вх. №ЕС/31457/26 та №ЕС/31436/26), в яких зазначено про технічну посилку в реєстраційному номері облікової картки платника податків відповідача та вважати вірним РНОКПП – НОМЕР_4 .
Суддею отримано відповідь №2511565 від 25.03.2026 з ЄДДР, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Дата реєстрації: 14.06.2016.
Ухвалою судді від 26.03.2026 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 та відкрити провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
08.05.2026 від представника позивача надійшла заява (вх. №ЕС/50321/26) з проханням прийняти до розгляду вказану заяву про зменшення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , дислокується у АДРЕСА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_5 , відкритий в УДКСУ у м. Київ, МФО 820172) суму завданих збитків державі внаслідок безпідставного набуття коштів у розмірі 371 266,30 грн (триста сімдесят одна тисяча двісті шістдесят шість гривень 30 копійок).
Ухвалою суду від 15.05.2026 постановлено заяву представника позивача Військової частини НОМЕР_1 (вх. №ЕС/50321/26 від 08.05.2026) про зменшення позовних вимог – повернути заявнику.
18.05.2026 від представника позивача Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява (вх. №ЕС/54417/26) з проханням
- прийняти відмову Військової частини НОМЕР_1 від позову в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 226 197,24 грн;
- закрити провадження у справі №420/6844/26 в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 226 197,24 грн;
- продовжити розгляд справи №420/6844/26 в частині позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення 371 266,30 грн;
- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Військової частини НОМЕР_1 суму завданих збитків державі внаслідок безпідставного набуття коштів у розмірі 371 266,30 грн (триста сімдесят одна тисяча двісті шістдесят шість гривень 30 копійок).
25.05.2026 суд ухвалив прийняти відмову представника позивача Військової частини НОМЕР_1 від позову в частині позовних вимог; закрити провадження в адміністративній справі №420/6844/26 в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 226197,24 грн.
30.04.2026 до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшли додаткові пояснення у справі.
01.05.2026 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує та вказує, що негативні наслідки неналежної організації обліку, контролю та фінансової дисципліни не можуть покладатися на військовослужбовця, а жодних належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували недобросовісність ОСОБА_1 , позивачем не надано. Підкреслює, що позивач фактично обмежився формальним посиланням на рапорт фінансової служби від 27.11.2025 без обґрунтування причин такої «пізньої» фіксації обставин.
05.05.2026 до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь на відзив у якій позивач на позовних вимогах наполягає.
07.05.2026 до суду від позивача надійшли заперечення.
Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.
Солдат ОСОБА_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.06.2021 №123 призначений на посаду номера обслуги 1 мінометного взводу 1 мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 з 02.06.2021, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2025 №240, зараховано до списків особового складу.
Матеріали справи містять довідку КНП «Тузлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 12.09.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 05.08.2022 захворів на Covid19, лікувався у сімейного лікаря та продовжує лікуватись від ускладнень.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 16.06.2022 №167, солдат ОСОБА_1 вважається таким, що вибув на лікування.
Відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 вх. № 38013 від 27.11.2025 стало відомо про ймовірну переплату грошового забезпечення та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 (військової частини НОМЕР_3 ).
Відповідно до довідки від 04.05.2026 №0989/10/2542 з матеріалів службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2026 №2246 «Про призначення службового розслідування» за фактом уточнення розміру заподіяних збитків колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 солдатом ОСОБА_1 , відповідач самовільно залишив військову частину з 04.08.2022.
Сума можливого факту переплати грошового забезпечення внаслідок вчинення самовільного залишення військової частини становить 371266,30 грн, у т.ч.:
ГЗ серпень 2022 року – 12816,22 грн;
ГЗ вересень 2022 року – 13466,90 грн;
ГЗ жовтень 2022 року – 13466,90 грн;
ГЗ листопад 2022 року – 13466,90 грн;
Індексація серпень 2022 року – 1157,75 грн;
Індексація вересень 2022 року – 1281,80 грн;
Індексація жовтень 2022 року – 1281,80 грн;
Індексація листопад 2022 року – 1424,80 грн;
ДВ серпень 2022 року – 100000,00 грн;
ДВ вересень 2022 року – 100000,00 грн;
ДВ жовтень 2022 року – 100000,00 грн;
ДВ грудень 2022 року – 12903,23 грн. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.05.2026 №1252 «Про результати службового розслідування», після 03.08.2022 під час службового розслідування не встановлено документів, які підтверджують прибуття солдата ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 , проходження військово-лікарської комісії, госпіталізацію, надання відпустки для лікування, рішення командира про продовження лікування або дозвіл командування на перебування поза розташуванням військової частини та наказано, окрім іншого: « 3.Вважати встановленою датою самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 – 04.08.2022. 4.Вважати, що сума прямої дійсної шкоди інтересам військової частини НОМЕР_1 , завданої внаслідок надмірної виплати грошового забезпечення, індексації та додаткової винагороди за період відсутності на службі без належно підтверджених поважних причин з 04.08.2022 по 31.12.2022, становить 371266,30 грн. 10.Заступнику командира НОМЕР_6 мотопіхотного батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 підготувати та направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, у діях ОСОБА_1 , разом із належним чином засвідченими копіями матеріалів цього службового розслідування».
Оскільки встановлено, що відповідач був відсутній на службі без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, позивач звернувся до суду.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Відповідно до п. 12 Порядку №260, військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Натомість, згідно п. 15 Порядку №260, грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно п.5. розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до положень ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Водночас ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.І ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Аналіз ст. ст. 1212, 1215 ЦК України свідчить про те, що у разі виплати особі без необхідності чи без правової підстави грошової допомоги або якщо відпала підстава для такої виплати, то платнику ці кошти поверненню не підлягають, крім випадків наявності рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача.
Відповідно, законодавство передбачає виключні випадки поверненню набутих особою платежів, у тому числі, заробітної плати та/або грошового забезпечення, а однією із них є те, що ця виплата є результатом недобросовісності з боку набувача.
Недобросовісність набувача підтверджується вчиненням ним діянь, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.
Окремо суд зазначає, що посилання позивача на висновки Верховного Суду не релевантні до спірних правовідносин, а висновки, викладені судом першої інстанції не є обов`язковими відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України.
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно сплачених коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 безпідставно нараховані та виплачені грошові кошти у розмірі 371266,30 грн на користь Військової частини НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ); 
Відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА